ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/790/26
Провадження №2/338/890/26
30 червня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді - Куценка О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :

25 травня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» Кукса К. О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 199889795 від 23 серпня 2024 року у розмірі 43 757,80 грн, яка складається із: 23 399,80 грн заборгованості за тілом кредиту та 20 358,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, а також судового збору у розмірі 2 662,40 грн і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 серпня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 199889795 в електронній формі.
За умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 23 400,00 грн. Договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором SVSG-7499. Кредитні кошти були перераховані на платіжну картку відповідача № 5168-75XX-XXXX-9061.
Позивач зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, однак відповідач належним чином кредитні кошти не повернула та проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Щодо переходу права вимоги позивач вказує, що 30 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/15, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 199889795 від 23 серпня 2024 року.
04 грудня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/1225-01. На підставі Реєстру прав вимоги № 2 від 04 грудня 2025 року та Акта приймання-передачі Реєстру прав вимоги до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2026 року відкрито провадження у справі, визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк».
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у банку було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , рахунок IBAN НОМЕР_3 . Також банк повідомив, що номер телефону НОМЕР_4 є фінансовим номером телефону та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 . Крім того, банком підтверджено, що по вказаному рахунку (картці) за період з 23.08.2024 по 28.08.2024 було зараховано кошти у сумі 23 400,00 грн.
Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подала.
З урахуванням наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 23 серпня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 199889795.
Зі змісту договору вбачається, що кредитодавець надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 23 400,00 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.
Договір укладено в електронній формі. Відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором SVSG-7499, який було направлено 23 серпня 2024 року о 10 годині 14 хвилин 06 секунд та введено 23 серпня 2024 року о 10 годині 14 хвилин 27 секунд.
Згідно з паспортом споживчого кредиту та умовами договору відповідачу надано кредитну лінію, сума кредитного ліміту становить 23 400,00 грн, дисконтний період кредитування - 30 днів, базова процентна ставка - 1,00 % на день від суми залишку кредиту, що становить 365,00 % річних.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням від 23 серпня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало ОСОБА_1 23 400,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_5 , а також довідкою первісного кредитора, згідно з якою платіжна операція за договором № 199889795 була ініційована 23 серпня 2024 року о 10 годині 14 хвилин 31 секунду та завершена 23 серпня 2024 року о 10 годині 14 хвилин 44 секунди.
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , до якої відкрито рахунок IBAN НОМЕР_3 . Також банк повідомив, що номер телефону НОМЕР_4 був/є фінансовим номером телефону та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» підтвердило, що по вказаному рахунку/картці за період з 23.08.2024 по 28.08.2024 було зараховано кошти у сумі 23 400,00 грн. Зазначені відомості узгоджуються з платіжним дорученням від 23.08.2024, довідкою первісного кредитора про перерахування кредитних коштів та умовами договору кредитної лінії № 199889795 від 23.08.2024, а тому в сукупності підтверджують факт надання кредитних коштів саме відповідачу.
Крім того, з розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що за кредитним договором здійснювалися платежі 25 вересня 2024 року у розмірі 4 844,00 грн та 23 листопада 2024 року у розмірі 14 700,00 грн, що також свідчить про фактичне існування між сторонами кредитних правовідносин.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний правочин може бути підписаний, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Отже, договір кредитної лінії № 199889795 від 23 серпня 2024 року укладений у належній формі, його умови були погоджені сторонами, а відповідач, підписавши договір одноразовим ідентифікатором, прийняла умови кредитування.
Щодо переходу права вимоги суд виходить із такого.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
30 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/15, за умовами якого первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги за кредитними договорами, визначеними у відповідному реєстрі прав вимоги, зокрема за договором № 199889795 від 23 серпня 2024 року.
04 грудня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/1225-01, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Факт переходу права вимоги підтверджується Реєстром прав вимоги № 2 від 04 грудня 2025 року та Актом приймання-передачі Реєстру прав вимоги.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів визнання недійсними договорів факторингу або доказів спростування переходу права вимоги відповідач суду не подала. Тому суд вважає доведеним, що ТОВ «Юніт Капітал» є належним кредитором за спірним зобов`язанням.
Щодо розміру заборгованості суд виходить із такого.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З наданих позивачем доказів вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 18 березня 2026 року становить 54 633,90 грн, з яких: 23 399,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 358,00 грн - заборгованість за процентами, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 10 876,10 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Разом із тим позивач у межах цієї справи не заявляє вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 10 876,10 грн, у зв`язку з чим суд не вирішує питання про їх стягнення.
Відповідач доказів повернення кредитних коштів, сплати процентів або інших доказів належного виконання зобов`язань суду не подала. Наданий позивачем розрахунок у частині заборгованості за тілом кредиту та процентами відповідачем не спростовано.
Оцінюючи вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, суд враховує, що спірний договір є договором про споживчий кредит, а тому до відповідних правовідносин підлягають застосуванню, зокрема, положення Закону України «Про споживче кредитування».
З умов договору та паспорта споживчого кредиту вбачається, що процентна ставка є фіксованою, базова процентна ставка становить 1,00 % на день від суми залишку кредиту. Інформація про процентну ставку, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальні витрати за кредитом та порядок повернення кредиту була зазначена у паспорті споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомилася та який підписала одноразовим ідентифікатором.
Заявлені до стягнення проценти є платою за користування кредитними коштами, передбачені умовами договору, їх розмір і порядок нарахування були визначені сторонами у договорі та паспорті споживчого кредиту, а наданий позивачем розрахунок у цій частині відповідачем не спростовано.
За таких обставин суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача 23 399,80 грн заборгованості за тілом кредиту та 20 358,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 43 757,80 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із такого.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами з урахуванням їх реальності, необхідності, розумності, співмірності зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін.
Позивач просить стягнути з відповідача 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду та акт приймання-передачі наданих послуг. З попереднього розрахунку судових витрат вбачається, що заявлені витрати складаються з вартості вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, підготовки адвокатського запиту та клопотань.
Оцінюючи заявлений розмір таких витрат, суд враховує, що справа є малозначною, правовідносини є типовими, розгляд проводився в порядку спрощеного позовного провадження, спір не вимагав складної правової кваліфікації, призначення експертизи, допиту свідків чи значного обсягу процесуальних дій. Крім того, позовна заява та додані до неї документи мають типовий характер для цієї категорії справ.
З урахуванням наведеного суд вважає розумними, необхідними та співмірними витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. 
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії № 199889795 від 23 серпня 2024 року у розмірі 43 757,80 грн (сорок три тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 80 копійок), яка складається з: 23 399,80 грн заборгованості за тілом кредиту та 20 358,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333; ЄДРПОУ 43541163).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя