Справа № 439/320/26
Провадження № 2/439/492/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Броди Львівської області
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Марків Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,
у відкритому судовому засіданні в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (далі – Товариство) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В позовній заяві (а.с. 2 – 8), відповіді на відзив (а.с. 53 – 54), заяві про зменшення позовних вимог (а.с. 61), відображено наступну позицію.
На підставі укладеного 27 травня 2025 року договору кредитної лінії № 8351162 (далі – кредитний договір) ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надано ОСОБА_1 кредитні кошти в межах кредитного ліміту у сумі 7 000 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за надання кредитних коштів, строком на 360 днів. 
Позичальник грошові зобов`язання за договором (щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії) належним чином не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість.
Згідно з договором факторингу, право вимоги за кредитним договором від 27 травня 2025 року № 8351162 перейшло до позивача.
За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 184,50 грн. (що складається із заборгованості за основним зобов`язанням – 7 000 грн., заборгованості за нарахованими процентами – 6 184,50 грн.)
Відповідачем позов не визнаний, подано відзив. 
У відзиві (а.с. 28 – 33) викладені наступні заперечення проти позову.
Докази перерахування відповідачу кредитних коштів згідно з кредитним договором та докази на підтвердження сплати позивачем грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги не подані; проценти нараховані відповідачу в порушення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`являвся. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її з відповідачем відсутності.
Судом ухвалено про проведення судового розгляду за відсутності учасників справи.
Судом встановлено, що 27 травня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір надання коштів у кредит № 8351162 (далі – кредитний договір), відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 7 000 грн. на строк 360 днів до 21 травня 2026 року, зі сплатою згідно з п. 2.2.8 договору процентів за фіксованою ставкою – 0,95 %, що нараховуються щоденно, з можливістю надання індивідуальної знижки на процентну ставку протягом перших 30 календарних днів з дати надання кредиту у випадку участі відповідача в програмі лояльності за умови сплати ним до першого обов`язкового платежу комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом у сумі, не менше ніж 3 202.50 грн. (п. 2.2.9 договору), комісії – 17.25 % від суми наданого кредиту (п. 2.2.8 договору), неустойки у розмірі визначеному п. 2.2 договору – 350 грн. щоденно, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платіжу/мінімального обов`язкового платежу (п. 9.6 договору).
Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з п. 2.1 договору, кредитодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), зокрема шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника.
Отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами в межах кредитного ліміту підтверджується довідкою про переказ коштів ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», платіжною інструкцією № 5baf3428-90b8-4647-a149-d2111fd1511e. 
На позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі №559/1622/19).
Доказів на спростування одержання та користування кредитними коштами (виписок по рахункам, довідки про кредитну історію тощо) відповідачем не надано.
Крім того, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за договором: 23 червня 2025 року в сумі 3 069,50 грн., 25 червня 2025 року – 133 грн., 23 липня 2025 року – 1 862 грн., 27 серпня 2025 року – 450 грн. 
Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії, внаслідок чого, відповідно до розрахунку, станом на 23 грудня 2025 року допустив заборгованість в сумі 26 734,50 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 7 000 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими за період з 27 травня 2025 року до 24 жовтня 2025 року, – 6 184,50 грн. та неустойки – 13 550 грн. 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) – ст. 610 ЦК України.
16 вересня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 19/09/25, разом із реєстром прав вимог № 23/12/25-01 від 23 грудня 2025 року, про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно з договором № 8351162. 
Згідно із п. 1.1 цього договору, фактор одержав відступлене право вимоги, зазначене у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 2.3 цього договору, фактор набув права на всі суми, які одержить від боржника на виконання прав вимоги. Разом із правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором з боржником. 
Оплата за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимог № 23/12/25-01 в порядку визначеному договором факторингу № 19/09/25 підтверджується платіжним дорученням.
Як встановлено ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Суд визнає, що невиконанням умов кредитного договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати сплати відповідачем заборгованості.
Суд вважає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а останній користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість. 
Розмір заборгованості за кредитним договором суд визнає обґрунтованим.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором, проценти ОСОБА_1 нараховувались за період з 27 травня 2025 року до 24 жовтня 2025 року у передбаченому п. 2.2.8 договору порядку (із врахуванням черговості їх погашення передбаченої п. 6.7 договору), щоденно на суму кредиту за фіксованою ставкою – 0,95 %, що відповідає максимальному розміру денної процентної ставки передбаченої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Як встановлено ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Наведені норми, відповідно до п. 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», поширюються на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Відповідно до довідки (а.с. 40), ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації з 01 лютого 2023 року. Зазначена довідка не містить дати її видачі, періоду проходження військової служби відповідачем, тому на її підставі не можливо встановити відсутність в позивача, згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», права нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом в період з 27 травня 2025 року до 24 жовтня 2025 року.
Відповідно до змісту позовної заяви (із заявою про зменшення позовних вимог (а.с. 61) позивач просить стягнути на його користь судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору – 2 662,40 грн. та витрат на правову допомогу – 4 500 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 662,40 грн. (а.с. 1).
В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, укладений між Товариством та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 13 – 18), витяг з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги.
Згідно з договором, витягом з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 – складення позовної заяви, вивчення матеріалів справи, визначення правової позиції та аналізу судової практики, подання заяви до суду становить 4 500 грн. 
Відповідачем заявлено про змешення цих витрати до 1 000 грн. (а.с. 37 – 39).
Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін тощо (постанова Верховного Суду від 01 вересня 2022 року в справі № 640/16093/21).
Справа, в якій ухвалюється рішення, є нескладною, обсяг наданих в ній правничих послуг полягає в складенні позовної заяви, написання та подання якої не потребувало значної витрати часу й проведення тривалої аналітичної та/або технічної роботи, використання виключних професійних знань представника.
За вказаних обставин суд вважає достатнім, розумним та реальним розміром витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які підлягають визначенню в цій справі, 4 000 грн. 
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 13 184,50 грн. заборгованості за кредитним договором та, згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати. 

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268 ЦПК України,

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (юридична адреса: м. Ірпінь, вул. Садова, б. 31/33, оф. 40/3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44280974) до ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором надання коштів у кредит № 8351162 від 27 травня 2025 року в сумі 13 184,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судові витрати в сумі 6 662,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення (28 квітня 2026 року) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків