ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р.	Справа № 520/29061/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М.) по справі № 520/29061/24
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови здійснити виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг), а саме щодо виключення ОСОБА_1 з обліку за станом здоров`я;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг), а саме щодо виключення ОСОБА_1 з обліку за станом здоров`я.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо не виключення з військового обліку стосовно ОСОБА_1 .
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 про виключення з військового обліку, відповідно до відомостей, які містяться у військовому квитку серії НОМЕР_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/29061/24 - скасовано.
Прийнято постанову, якою позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду по суті заяви ОСОБА_1 щодо неправомірного невключення запису та виправлення недостовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 та додані до неї документи про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
У лютому 2026 р. позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі № 520/29061/24.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі №520/29061/24 протягом десяти днів з дня постановлення цієї ухвали.
18.03.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - відповідач) надав суду звіт про виконання судового рішення, в якому зазначив, що на виконання постанови апеляційного суду ним розглянуто заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024, за наслідками якої відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, про що свідчить лист від 17.02.2026 № 406.
Вказував, що відповідь від 17.02.2026 містить підстави відмови у задоволенні заяви позивача, а отже суб`єктом владних повноважень виконано судове рішення в повному обсязі.
Натомість, у випадку незгоди позивача з листом, останній не позбавлений права оскаржити її в загальному порядку шляхом подання нового позову. 
Зауважив, що лист від 17.02.2026 надавався суду раніше разом з запереченнями на заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 прийнято звіт ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі № 520/29061/24.
Припинено судовий контроль за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі № 520/29061/24.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне встановлення обставин справи, просив її скасувати та прийняти нову, якою визнати звіт відповідача таким, що не підтверджує виконання судового рішення, встановити строк для належного виконання та вирішити питання про накладення штрафу відповідно до ст. 382 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку листу від 17.02.2026 № 406 як доказу виконання відповідачем судового рішення, не врахував, що ІНФОРМАЦІЯ_3 вказаним листом відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 за аналогічних обставин, що викладені у листі від 05.09.2024, оцінка якому надавалась судом в межах розгляду цієї справи по суті.
У зв`язку з цим, вважає, що лист від 17.02.2026 № 406 не підтверджує виконання ІНФОРМАЦІЯ_3 постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі №520/29061/24.
ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Приймаючи рішення про затвердження звіту, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками повторного розгляду заяви від 02.09.2024, відповідачем складено лист-відповідь від 17.02.2026 № 406 із зазначенням підстав відмови про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, а отже виконано судове рішення в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Судом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі № 520/29061/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 та додані до неї документи про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції зазначив, що лист від 05.09.2024 № 4/3, складений за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2024 містить лише відомості про необхідність позивача особисто з`явитись до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з оригіналами та/або копіями документів, засвідчені у встановленому порядку.
Водночас, як жодної оцінки наданим позивачем документам, на підставі яких останній просив внести зміни до Реєстру, так й інформації про наявність або відсутність правових підстав для внесення/виправлень відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів лист від 05.09.2024 не містив.
Таким чином, за висновками апеляційного суду, ІНФОРМАЦІЯ_3 по суті не прийняв рішення ані про задоволення, ані про відмову у задоволенні заяви позивача від 02.09.2024 (із зазначенням обґрунтованих та визначених законом підстав).
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважав за можливе зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 та додані до неї документи про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
На виконання судового рішення, ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянув, зокрема, заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024, за наслідками розгляду якої направив позивачу лист-відповідь від 17.02.2026 № 406 про відмову в її задоволенні у зв`язку з неможливістю підтвердити достовірні дані без пред`явлення оригіналів документів.
У листі зазначено, що відомості, викладені у копіях наданих ОСОБА_1 документів не корелюються з актуальними записами, наявними в розпорядженні органу ведення Реєстру, а їх належна верифікація дистанційним шляхом без безпосереднього дослідження оригіналів є технічно неможливою з огляду на імперативні вимоги законодавства щодо захисту інформації та забезпечення достовірності Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зауважено, що для завершення процедури актуалізації даних та усунення розбіжностей ОСОБА_1 необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 з оригіналами документів для проведення їх звірки та встановлення фактів.
Дослідивши лист-відповідь від 17.02.2026 № 406, колегія суддів зазначає, що останній містить рішення за наслідками повторного розгляду заяви від 02.09.2024, а саме про відмову у її задоволенні та обґрунтування неможливості суб`єкта владних повноважень внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі наданих позивачем документів.
Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем виконано судове рішення від 21.01.2026 у справі № 520/29061/24 в повному обсязі.
Разом з тим, апелянт вважає, що відповідачем повторно, за відсутності правових підстав, відмовлено у задоволенні заяви від 02.09.2024 та не враховано висновків апеляційного суду у справі № 520/29061/24.
З цього приводу, колегія суддів зазначає, що лист, складений на виконання судового рішення містить підстави відмови у задоволенні заяви, оцінка яким не надавалась судом апеляційної інстанції.
Натомість, незгода ОСОБА_1 з листом від 17.02.2026 не пов`язана з виконанням судового рішення у цій справі.
Колегія суддів зауважує, що положення ст. 382 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.
При цьому суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба судового контролю може бути зумовлена, зокрема, невиконанням відповідачем судового рішення, яким його зобов`язано розглянути заяву з урахуванням висновків суду; неприйняттям рішення у належній формі; іншими діями та бездіяльністю, що свідчать про ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення.
Як вже зазначалось, ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання постанови суду повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 та прийняв рішення про відмову в її задоволенні у зв`язку з неможливістю підтвердити достовірні дані без пред`явлення оригіналів документів, про що складено лист-відповідь від 17.02.2026 № 406.
Тобто, відповідачем виконано рішення суду саме у спосіб, який таким рішенням визначено.
Натомість, незгода позивача із відмовою відповідача у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку може бути підставою для її оскарження в судовому порядку.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для затвердження звіту відповідача.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 по справі № 520/29061/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 18.05.2026 року