ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 р.	Справа № 577/6992/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
представника позивача Рожок Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2026 (суддя І інстанції: Логін Є.В., вул. Садова, 8, м. Конотоп, Конотопський, Сумська, 41600, повний текст складено 23.02.2026) по справі № 577/6992/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1   
про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 1945 від 27.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а провадження по справі закрити.
В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначив, що під час винесення спірної постанови не дотримано вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.
Вказує, що в порушення вимог Закону, вказану постанову не надіслано ОСОБА_1 для ознайомлення, також постанова не містить відомостей про вручення ОСОБА_1 запрошення на розгляд адміністративної справи. 
Позивач стверджує, що направлення на ВЛК від 18.08.2025 № 4628665 він не отримував. Сам проживає у м. Бориспіль, а 23.08.2025 був проїздом у м. Конотопі, відвідував дочку. Цього ж дня його примусово забрали до ІНФОРМАЦІЯ_3 та вручили повістку № 013510 від 23.08.2025 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 25.08.2025 з метою постановки на військовий облік та зняття з розшуку. Вимоги даної повістки ОСОБА_1 виконав, про що свідчить витяг із додатку Резерв+, в якому вказана дата ВЛК - 26.08.2025. Також, 25.08.2025 ним подана заява начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку з наявністю непогашеної судимості за тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України. Відтак, вважає, що не може бути мобілізований, тому після з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 його було знято з обліку.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2026 по справі № 577/6992/25 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1945 від 27.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – відмовлено.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2026 по справі № 577/6992/25 та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову від 27.08.2025 №1845 по справі про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що постанова №1925 від 23.08.2025 винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, на підставі неіснуючих документів (направлення на ВЛК від 18.08.2025), порушенням права особи на розгляд адміністративної справи за її участі, а також без наявних доказів щодо вчинення правопорушення. Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже ним виконані вимоги отриманої повістки, він вчасно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , пройшов ВЛК за місцем проживання, що підтверджується наявними неспростованими доказами в матеріалах справи.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2026 по справі № 577/6992/25 – без змін.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що протоколом ІНФОРМАЦІЯ_3 про адміністративне правопорушення № 1945 від 23.08.2025 встановлено, що 23.08.2025 в особливий період, під час мобілізації, ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії з метою проходження медичного огляду для визначення придатності на особливий період, чим порушив вимоги абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 повідомлено під його особистий підпис, що розгляд справи відбудеться 27.08.2025 о 10.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). Крім того, ОСОБА_1 було надано картку обстеження та медичного огляду і направлення на ВЛК, датоване 23.08.2025, яке відбудеться на базі закладу охорони здоров`я КНП КМР « Конотопська ЦРЛ ім. Академіка Михайла Давидова», починаючи з 24.08.2025 (а.с.25 зв., 26, 27, 28).
У своїх поясненнях, зазначених у вказаному протоколі, ОСОБА_1 вказав, що відмовився від проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з тим, що він має непогашену судимість за тяжкий злочин, а тому не підлягає призову під час мобілізації та підлягає виключенню. Отримане направлення на проходження військово-лікарської комісії вважав помилковим.
Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1945 від 27.08.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн..
Із тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 23.08.2025 в особливий період під час мобілізації, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у формі направлення на ВЛК від 18.08.2025 № 4628665, чим порушив вимоги абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ( а.с.7 зв.,8).
Позивач, не погодившись з вказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з правомірності спірної постанови.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).
За правилами ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КпАП України, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого, встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п. 74, 74-1 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (в редакції від 31.07.2025, що діяла на дату видачі направлення), військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Судовим розглядом встановлено, що позивач відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у формі направлення на ВЛК від 18.08.2025 № 4628665, чим порушив вимоги абз. 4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
При цьому, ОСОБА_1 повідомлено під його особистий підпис, що розгляд справи відбудеться 27.08.2025 о 10.00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). 
Крім того, ОСОБА_1 було надано картку обстеження та медичного огляду та направлення на ВЛК, датоване 23.08.2025, яке відбудеться на базі закладу охорони здоров`я КНП КМР « Конотопська ЦРЛ ім. Академіка Михайла Давидова», починаючи з 24.08.2025 (а.с.25 зв., 26, 27, 28).
У своїх поясненнях, зазначених у вказаному протоколі, ОСОБА_1 вказав, що відмовився від проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з тим, що він має непогашену судимість за тяжкий злочин, а тому не підлягає призову під час мобілізації та підлягає виключенню. Отримане направлення на проходження військово-лікарської комісії він вважає помилковим.
Відтак, не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про те, що направлення на проходження військово-лікарської комісії йому не вручалося. Останній відмовився від проходження такого з особистих переконань.
Так, на підставі рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 23.08.2025 було сформовано направлення № 4673997 для визначення придатності до військової служби ОСОБА_1 ..
Факт того, що в оскаржуваній постанові вищевказане повідомлення, датоване 18.08.2025, а не 23.08.2025, колегія суддів розцінює як технічну описку, що не спростовує факту вчинення правопорушення, не впливає на встановлені судом обставини в сукупності та не є самостійною підставою скасування постанови.
Незважаючи на рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.08.2025 про направлення ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби, останній, в особливий період, під час мобілізації, відмовився від проходження військово-лікарської комісії з метою проходження медичного огляду та визначення придатності на особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Колегія суддів не бере до уваги твердження позивача про те, що він не підлягає призову під час мобілізації та підлягає виключенню з військового обліку, оскільки має непогашену судимість за тяжкий злочин, з огляду на таке.
Так, дійсно, згідно з п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, що була чинною до 17.05.2024 включно, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Між тим, станом на день складання протоколу - 23.08.2025, приписи ч. 6 ст. 37 вищевказаного Закону уже не містили такої підстави для виключення з військового обліку, як попереднє засудження особи до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді ІНФОРМАЦІЯ_2 справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 повно та всебічно встановлено обставини вчиненого правопорушення, а також вірно застосовано норми матеріального права. Постанова є обґрунтованою, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог стосовно скасування постанови.
Той факт, що ОСОБА_1 26.08.2025 пройшов військово-лікарську комісію за направленням, сформованим на підставі рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , не є підставою вважати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення в адміністративній справі АП № 1945 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останній, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду адміністративної справи відносно нього на 27.08.2025, без поважних причин не з`явився, у будь-який спосіб не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про проходження ним військової служби, що є підставою закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 10 ст. 247 КУпАП.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ..
Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Колегія суддів також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2026 по справі № 577/6992/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко