Справа № 587/283/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Джепи В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Дуванова Тамара Петрівна про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з позовом про визнання права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, кадастровий номер 5924785900:09:001:0037, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку загальною площею 0,1900 га, кадастровий номер 5924785900:09:001:0038, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй майно. Серед спадкового майна, яке залишилось на дату смерті, житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок №497 від 15 лютого1990 року, земельна ділянка загальною площею 0,0400 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка загальною площею 0,1900 га цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавиці на підставі рішення виконавчого комітету Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області №43 від 17 серпня 1993 року, яке зареєстроване в Книзі реєстрації громадян, яким безкоштовно передана у приватну власність земельна ділянка №81 від 20 вересня 1993 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 – дружина ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне їй майно. Серед спадкового майна, яке залишилось на дату смерті ОСОБА_2 , є житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок №497 від 15 лютого 1990 року, земельна ділянка загальною площею 0,0400 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка загальною площею 0,1900 га цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавиці на підставі рішення виконавчого комітету Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області №43 від 17 серпня 1993 року, які належали її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_2 прийняла, але не оформила своїх спадкових справ. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом є чоловік ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом сумісного проживання та реєстрації разом із померлою. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т. П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, на підставі якої нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №1768 від 11 листопада 2025 року, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки. За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не встигли здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки та виготовити на власне ім`я державні акти на право власності на земельні ділянки, у зв`язку з чим позивач позбавлений у позасудовому порядку оформити право власності на земельні ділянки. Документи, що посвідчували право на земельну ділянку були визначені статтею 23 ЗК України 1993 року. Проте, дію статті 23 було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року за №19-52. Враховуючи, що в позасудовому порядку позивачка не може оформити право власності на вказані земельні ділянки, тому звертається до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2026 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. 
Представник відповідача Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської оласті в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином.
Від представника третьої особи приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванова Т. П. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення суду покладається на розсуд суду.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8, 10). 
За життя, 09 березня 1994 року, ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області, зареєстрованого за реєстровим №26, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та в чому б воно не заключалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право, заповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних долях (а.с. 65-66 зв.б., а.с. 67).
Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Серед спадкового майна, яке залишилось на дату смерті, є житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок №497 від 15 лютого 1990 року, земельна ділянка загальною площею 0,0400 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка загальною площею 0,1900 га цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавиці на підставі рішення виконавчого комітету Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області №43 від 17 серпня 1993 року, яке зареєстроване в Книзі реєстрації громадян, яким безкоштовно передана у приватну власність земельна ділянка АДРЕСА_2 від 20 вересня 1993 року (а.с. 11-14).
З Виписки погосподарської книги щодо безкоштовної передачі у приватну власність вбачається, що ОСОБА_3 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,23 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 72).
Згідно з довідкою, виданої Юнаківською сільською радою Сумського району Сумської області №373 від 06 червня 2025 року, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 66).
Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру інформація щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня, що підтверджується листом приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т. П. №72/01-16 від 07 квітня 2026 року (а.с. 90).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 – дружина позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 9, а.с. 43 зв.б.). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне їй майно.
Серед спадкового майна, яке залишилось на дату смерті ОСОБА_2 , є житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок №497 від 15 лютого 1990 року, земельна ділянка загальною площею 0,0400 га, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка загальною площею 0,1900 га цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавиці на підставі рішення виконавчого комітету Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області №43 від 17 серпня 1993 року, які належали її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_2 прийняла, але не оформила своїх спадкових справ (а.с. 31-79).
Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом є чоловік ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом сумісного проживання та реєстрації разом із померлою, що підтверджується довідкою ТОВ «Побутсервіс Суми» №886 від 14 серпня 2017 року (а.с. 33 зв. б.).
Згідно з інформацією Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин №29-18-0.99,4-1519/15-25 від 08 серпня 2025 року згідно з обліковими даними станом на 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у відділі не зареєстровано (державний акт на право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою не видавався (а.с. 70 зв. б.).
Позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т. П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, на підставі якої нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №1768 від 11 листопада 2025 року, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с. 20-21).
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3501022202025 від 09 грудня 2025 року сформовано земельну ділянку площею 0,0400 га, з кадастровими номерами 5924785900:09:001:0037, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адересою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3202498082025 від 18 грудня 2025 року сформовано земельну ділянку площею 0,1900 га, з кадастровими номерами 5924785900:09:001:0038, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).
Державний акт на право власності на земельну ділянку ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 за життя не видавався.
Документи, що посвідчували право на земельну ділянку, були визначені статтею 23 ЗК України 1993 року. Проте, дію статті 23 було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року за №19-52.
Пунктом 3 Декрету було визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з пунктом 7 Перехідних Положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
В силу ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. 
На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Суд вважає, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на земельні ділянки, а ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , але у встановленому законом порядку не оформила своїх спадкових прав, тому у позивача наявні всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майнапісля смерті його дружини ОСОБА_2 .
На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 10-13, 81, 89, 200, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В: 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0400 га, кадастровий номер 5924785900:09:001:0037, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку загальною площею 0,1900 га, кадастровий номер 5924785900:09:001:0038, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         І. Г. Вортоломей