БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16400, м. Борзна, Чернігівської обл., вул. Незалежності, буд. 4 тел.: 0 (4653) 3-50-01
Справа №730/285/26 
Провадження № 2/730/348/2026
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2026 р.  м. Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - Данько О.В.,
з участю секретаря судового засідання – Граб С.О.
позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – адвоката Мірошниченко О.А.
представника відповідача – адвоката Литвиненко Д.Г. (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про повернення земельної ділянки,
У С Т А Н О В И В :
1. Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТОВ «Дружба-Нова», у якому просить зобов`язати СТОВ «Дружба-Нова» повернути йому земельну ділянку з кадастровим номером 7420888000:02:001:0203, площею 4,1133 гектарів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вищезазначеної земельної ділянки, яку отримав у спадок від ОСОБА_2 та 08.12.2020 зареєстрував право власності на вказане нерухоме майно. На підставі договору оренди землі від 02.01.2015, укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Дружба-Нова», вказана земельна ділянка була передана у користування відповідача строком на 10 років. Державна реєстрація договору оренди відбулась 07.09.2015, тому він діє до 07.09.2025 включно. Після оформлення вказаної земельної ділянки позивач звертався до відповідача із заявами про повернення земельної ділянки, оскільки мав намір самостійно здійснювати її обробіток. Однак, відповідач йому відмовив, оскільки не закінчився строк дії договору оренди землі. Він повідомляв, що не бажає продовжувати орендні відносини з відповідачем, про що надсилав відповідного листа. Після закінчення строку дії договору оренди відповідач земельну ділянку не повернув та продовжив користування нею, письмові заяви про повернення земельної ділянки проігнорував, чим порушив право позивача. Попри вжиті позивачем заходи, урегулювати спір у позасудовому порядку не видалось за можливе.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що строк дії вищевказаного договору закінчився 07.09.2025. Відповідно до п. 7.6. Договору приймання-передача земельної ділянки із оренди здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників Сторін, шляхом підписання Акту приймання передачі земельної ділянки із оренди. Сторони повинні призначити своїх представників та приступити до передачі земельної ділянки протягом трьох днів із дня припинення дії цього договору. Пунктом 7.7. Договору оренди передбачено, що земельна ділянка вважається повернутою із дня підписання Акту приймання-передачі земельної ділянки із оренди. Однак, як вбачається із матеріалів даної справи, позивач протягом передбаченого договором строку не звертався до відповідача з пропозицією створити таку комісію, не повідомив відповідача про свого представника, який буде приймати участь в комісії і відповідно процедура передачі земельної ділянки не була розпочата протягом трьох днів з дати закінчення договору. Так як приймання-передача земельної ділянки не відбулась, акт приймання-передачі не був підписаний, земельна ділянка не була повернута з оренди в передбачений договором спосіб, то відповідно орендар (відповідач) продовжив користуватися нею.
Зазначив, що положення ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 763, ст. 674 ЦПК України визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії. Лист, який був направлений позивачем 20.09.2025 не може вважатися його відмовою від поновлення дії договору у розумінні статті 764 ЦК України, адже не містить взагалі слова «поновлення» і є по своїй суті вимогою про повернення земельної ділянки. Оскільки письмового заперечення у встановлений законом строк надано не було, вважає, що має місце "мовчазна згода" орендодавця на поновлення договору. Після закінчення строку дії договору 07.09.2025 року відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою, на ній знаходилися посіви сільськогосподарських культур, здійснювалися агротехнічні операції, що підтверджується позивачем в позові, тому були наявні підстави для застосування частини 1 статті 764 ЦК України щодо поновлення договору найму за відсутності заперечень наймодавця. На теперішній час земельна ділянка перебуває у правомірному використанні відповідача, тому відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України й ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Також, зазначає, що попередня власниця спірної земельної ділянки – ОСОБА_2 уклала з відповідачем додаткову угоду, відповідно до п. 3.1. якої строк дії договору було продовжено до 31.12.2032 року, однак право оренди за даною угодою не було зареєстровано у зв`язку з її смертю. Це беззаперечно свідчить про той факт, що попередня власниця мала стійкий намір на продовження орендних відносин, який не вдалося реалізувати з незалежних від сторін обставин. Поряд з тим дії теперішнього власника, які спрямовані на припинення орендних відносин не недобросовісними й такими, що суперечать попередній поведінці.
У відповіді на відзив, представник позивача зазначила, що земельні відносини регулюються спеціальними нормами, зокрема Земельним кодексом та Законом України «Про оренду землі», тому посилання відповідача на положення ст. 764 ЦК України є безпідставним, оскільки вказана норма не підлягає застосуванню до відносин, що склалися між сторонами. 
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що з моменту отримання земельної ділянки у власність позивач просив відповідача повернути її, оскільки мав намір обробляти її самостійно, однак йому було відмовлено у зв`язку із тим, що строк дії договору оренди землі не закінчився. До моменту закінчення договору оренди, позивач повідомив відповідача, що не має наміру продовжувати строк дії договору та просив повернути земельну ділянку, однак його звернення були проігноровані. Сторона позивача намагалась урегулювати спір у позасудовому порядку, однак, це не дало бажаного результату. Твердження відповідача про те, що поведінка позивача є недобросовісною, оскільки попередня власниця мала намір продовжити орендні відносини зі СТОВ «Дружба-Нова» не підтверджені належними доказами, адже додаткова угода укладена між ОСОБА_2 та товариством про продовження строку дії договору не була зареєстрована у встановленому законом порядку. Крім того, візуально видно, що підпис з боку орендодавця відрізняється від підпису ОСОБА_2 .
Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач не оспорює той факт, що строк дії договору оренди землі закінчився. Однак, з огляду на положення п. 7.6, 7.7 Договору та положення ст. 764 ЦК України, відповідач вважає що відбулась мовчазна згода на продовження строку дії договору оренди. Відповідач не вчиняв дій щодо створення комісії для повернення земельної ділянки, оскільки він зацікавлений у поновленні договору.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 4 березня 2026 року відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання, відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 07 квітня 2026 закрите підготовче провадження справа призначена до судового розгляду по суті. 
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив, що позивач з 08.12.2020 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7420888000:02:001:0203, площею 4,1133 гектарів з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Тростянської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. Вказану земельну ділянку він отримав у спадок від ОСОБА_2 . (а.с. 12-14, 20-26).
02.01.2015 між ОСОБА_2 та СТОВ «Дружба-Нова» був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки (далі - Договір) строком на 10 років. На підставі вказаного договору земельна ділянка у цей же день була передана орендарю. Державна реєстрація вказаного договору відбулася 07.09.2015. 
Згідно з умовами договору оренди, договір набирає чинності з моменту державної реєстрації права оренди. Якщо до закінчення строку дії договору орендар устигне засіяти орендовану земельну ділянку, то термін дії цього договору продовжується на період який необхідний орендарю для збору урожаю. (п. 3.1. Договору)
Згідно з п. 3.2 Договору після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його поновлення. У цьому випадку він повинен не пізніше ніж за один місяць повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.
Пункт 7.1 Договору передбачає, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку.
Пункт 7.6 Договору передбачає, що приймання-передача земельної ділянки із оренди здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін, шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки із оренди. Сторони повинні призначити своїх представників та приступити до передачі земельної ділянки із дня припинення цього договору.
Земельна ділянка вважається переданою із оренди із дня підписання сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки із оренди. (п. 7.7 Договору).
Пункт 12.2 Договору передбачає, що дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку на який його було укладено.(а.с 15-19)
14.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виділення земельної ділянки, оскільки має намір обробляти її самостійно. 28.01.2021 відповідач повідомив, що строк дії договору оренди не закінчився та діє до 07.09.2025. Водночас СТОВ «Дружба-Нова» запропонувало укласти додаткову угоду до діючого договору строком до 31.12.2031.(а.с. 27-29).
11.04.2025 позивач направив відповідачу повідомлення про намір самостійно обробляти земельну ділянку, та просив виділити її в натурі. Вказаного листа відповідач отримав, 14.04.2025. (а.с. 30-31)
20.09.2025 позивач направив відповідачу листа, де зазначив, що договір оренди є припиненим та просив повернути земельну ділянку на умовах визначених договором, у разі невчинення таких дій повідомив про намір звернутись за захистом своїх прав у судовому порядку. Відповідач отримав вказаного листа 25.09.2026. (а.с. 23-33). 
20.11.2025 та 10.12.2025 представник позивача, адвокат Мірошниченко О.А. направила на адресу відповідача адвокатські запити, у яких просила повідомити чи передана земельна ділянка позивачу та надати підтверджуючі документи, якщо ні, то повідомити причини. Вказані запити були отримані відповідачем та залишені без реагування. (а.с 34-39).
02.02.2026 позивач направив відповідачу вимогу про повернення земельної ділянки, у якій просив у триденний термін з моменту отримання вимоги повернути земельну ділянку по акту приймання – передачі, повідомити про час та місце зустрічі. 06. 02.2026 вказана вимога отримана відповідачем. (а.с 40-45).
Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав від 21.01.2026, 19.01.2026 за заявою ОСОБА_1 відбулась державна реєстрація припинення іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки позивача СТОВ «Дружба-Нова» на підставі договору від 02.01.2025 у зв`язку із закінченням строку дії договору.(а.с. 52) 
Згідно з копією додатковою угоди до Договору оренди землі від 02.01.2015, укладеної між ОСОБА_2 та СТОВ «Дружба-Нова» 31.07.2019, сторони виклали текст договору оренди землі у новій редакції, зокрема, продовжили строк дії договору до 31.12.2032. Право оренди за цим договором виникає з моменту реєстрації цього права (п. 13.1. Додаткової угоди).(а.с. 65-70).
Правовідносини у цій справі регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі – Закон).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 4 статті 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно зі ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1 ст. 78 ЗК України).
Частиною 2 статті 90 ЗК України, визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1, 9 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Стаття 31 Закону однією з підстав припинення договору оренди землі визначає закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 33 Закону, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
Статтею 34 Закону передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. 
Установлені у цій справі обставини вказують на те, що строк дії договору оренди належної позивачу земельної ділянки закінчився 07.09.2025, вказана обставина визнається відповідачем. Тому, договір оренди землі був припинений.
При цьому, позивач завчасно, до закінчення строку дії договору, 14.01.2021 та 11.04.2025 повідомив орендаря про, те що не має наміру продовжувати строк дії договору оренди та просив виділити земельну ділянку в натурі. Крім того, позивач надсилав вимоги про повернення земельної ділянки в натурі 20.09.2025 та 02.02.2026, після припинення договору оренди. 
Відповідач всупереч вимогам ст. 34 Закону та положенням пунктів 7.6, 7.7 Договору не повернув земельну ділянку позивачу. 
Твердження відповідача про те, що позивач всупереч положенням 7.7 не звертався до відповідача з пропозицією створити комісію і процедура передачі земельної ділянки не була розпочата протягом трьох днів з дати закінчення договору, відповідач продовжив користуватись нею, що стало підставою для поновлення договору оренди землі, є безпідставним. 
Позивач послідовно висловлював своє волевиявлення щодо припинення орендних відносин з відповідачем. Водночас відповідач зі свого боку жодних дій щодо повернення земельної ділянки власнику не вчиняв та ігнорував його звернення з цього приводу.
Відповідно до положень ст. 764 ЦК України (на яку посилається відповідач, обґрунтовуючи правомірність користування земельною ділянкою позивача), якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Однак, вказана норма не підлягає, до застосування, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, яким є Закон України «Про оренду землі». 
Згідно зі ст. 32-2 Закону, поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.
Вказана норма передбачає, що Договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї зі сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Пунктом п. 3.2 Договору передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його поновлення, у цьому випадку він повинен не пізніше ніж за один місяць повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.
Водночас відповідач таких повідомлень позивачу не надсилав. Пропозиція укласти додаткову угоду до договору оренди землі, викладена у листі від 28.01.2021 не може розцінюватись, як повідомлення про поновлення чинного договору, оскільки відповідач пропонував нові умови договору.
Таким чином, договір оренди землі поновлений не був.
Додаткова угода до Договору оренди землі від 02.01.2015, укладена між ОСОБА_2 та СТОВ «Дружба-Нова» 31.07.2019, якою сторони продовжили строк дії договоруоренди до 31.12.2032, не була зареєстрована у встановленому законом порядку. Право оренди за цією угодою не виникло. У зв"язку з цим підстави для застосування доктрини "заборони суперечливої поведінки" відсутні.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до СТОВ «Дружба-Нова» про повернення земельної ділянки підлягають до задоволення у повному обсязі. 
Розподіл судових витрат. 
Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.
У процесі судового розгляду сторона позивача заявила клопотання про стягнення з відповідача витрат понесених ним на професійну правничу допомогу адвоката Мірошниченко О.А. у розмірі 20000 грн та подала відповідні докази на підтвердження таких витрат, що відповідає положенням ч.8 ст.141 ЦПК України.
Відповідач просив, зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн, виходячи з того, що позивач одночасно з позовною заявою не надав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат; розмір витрат не співмірний зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт; розмір витрат не відповідає критерію реальності таких витрат; зазначив, що стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони; вказав на наявність розбіжностей у платіжних документах, наданих позивачем та арифметичних помилок у Калькуляції виконаних робіт. 
Відповідно до ч.2 ст.137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати позивача понесені на професійну правничу допомогу адвоката Мірошниченко О.А. підтверджуються Договором про надання правничої допомоги від 03.01.2026, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Мірошниченко та партнери», за умовами якого адвокат взяв на себе виконання таких дій з надання правничої допомоги, а саме: складання проекту позовної заяви про повернення земельної ділянки, складання всіх необхідних процесуальних документів, у разі подання позову до суду та відкриття провадження у справі, представництво інтересів клієнта у Борзнянському районному суді, участь у судових засіданнях.(п. 2.2. Договору).
Отримання винагороди бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1. Договору)
Пунктом 4.3. Договору передбачено, що за надання правничої допомоги відповідно до вказаного договору клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні й залежно від ціни позову відповідно до домовленості сторін та Згідно Рекомендацій, щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.05.2025 №142. (а.с. 166-177) 
19.02.2026 між позивачем та адвокатським бюро був підписаний Акт № ОУ- 0000008 здачі-прийняття робіт(надання послуг) по рахунку № СФ-0000008 від 19.02.2026 за надання правничої допомоги по договору №03-01\26 від 03.01.2026 загальна вартість яких складає 10000 грн. 20.02.2026 грошові кошти у сумі 10000 грн були перераховані позивачем на рахунок бюро. (а.с. 117, 120-121). 
На підставі акту №ОУ-0000015 здачі-прийняття робіт(надання послуг) по рахунку № СФ-0000015 від 24.03.2026 за надання правничої допомоги по договору №03-01\26 від 03.01.2026, 24.03.2026 позивач сплатив 5000 грн. на рахунок адвокатського бюро. (а.с. 118, 122)
Крім того, 15.04.2026 позивач сплатив 5000 грн за надання правничої допомоги за вищевказаним договором на підставі рахунку-фактурі № СФ-0000032 від 15.04.2026 та акту прийняття робіт (надання послуг) №ОУ №0000029 від 14.04.2026. (а.с.119, 123-124).
Відповідно до калькуляції виконаних робіт за вищезазначеним договором, станом на 16.04.2026, ціна однієї години роботи адвоката становить 2000 грн. Вартість надання консультацій у справі – 500 грн., складання проекту позовної заяви – 7800 грн, складання проекту відповіді на відзив – 4900 грн, складання клопотання про допуск у судове засідання представника позивача - 900 грн, складання клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції 26.03.2026 - 900 грн, участь адвоката у режимі відеоконференції у судовому засіданні 26.03.2026 - 800 грн. участь адвоката у судовому засіданні 07.04.2026 – 1300 грн, участь адвоката у судовому засіданні 16.04.2026 – 3000 грн, всього 20000 грн. 
Твердження відповідача, про те, що позивач не надав попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат спростовується матеріалами справи, оскільки у позовній заяві позивач зазначив про це, вказавши, що він очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. 
Платіжна інструкція №17 від 20.02.2026 містить необхідні реквізити, зокрема підпис та печатку надавача платіжних послуг АТ «Райффайзен Банк» та є належним та допустимим доказом по справі. 
Позивач зазначив, що платіж у квитанції від 24.03.2026 він здійснював у мобільному застосунку, тому помилково зазначив у графі «Призначення платежу» неправильну дату договору про надання правничої допомоги 01.01.2026 замість правильної 03.01.2026. Аналогічно він допустив помилку при заповненні розділу «Призначення платежу» у квитанції від 15.04.2026, де дату рахунку фактури вказав 14.04.2026 замість 15.04.2026.
Суд вважає, що допущені позивачем описки, не свідчать про недостовірність вищезазначених доказів на підтвердження обставин перерахування коштів саме за вищевказаним договором про надання правничої допомоги. 
Щодо калькуляції виконаних робіт, то надання консультацій клієнту можливе у процесі розгляду справи. Допущена арифметична помилка у розрахунку вартості складання позовної заяви (4 год.?2000 грн ? 7800 грн), та не впливає на загальну вартість наданих послуг. 
Водночас, складання клопотання про допуск у судове засідання представника позивача не було необхідним, оскільки, за наявності документів на підтвердження повноважень адвоката, суд допускає такого представника до участі у справі без окремого письмового клопотання. У зв`язку з чим, витрати у сумі 900 грн. понесені на складання такого клопотання, слід виключити з обсягу понесених витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд вважає, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката розмірі 19100 грн., є співмірним зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг, відповідають критерію реальності та розумності таких витрат. 
Розмір витрат на правничу допомогу є цілком обґрунтованим з урахуванням значення справи для позивача, який послідовно від моменту набуття права власності на земельну ділянку відстоював своє право самостійно обробляти її, про що завчасно повідомив орендаря та був змушений у судовому порядку захищати свої права, нести вимушені витрати на сплату судового збору та правову допомогу.
Сторона відповідача не довела належними та допустимими доказами, що вартість послуг адвоката Мірошниченко О.А. є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та, що покладення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому стороною позивача розмірі створить надмірний тягар для відповідача.
Суд бере до уваги дії сторін щодо досудового вирішення спору, зокрема ті обставини, що відповідач проігнорував листи позивача щодо досудового урегулювання спору, що призвело до необхідності захисту прав позивача у судовому порядку. 
Таким чином, ураховуючи критерії співмірності, реальності та розумності витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на обставини вказаної справи, її складність та обсяг виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку, що вимоги заяви позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правову допомогу адвоката у сумі 19100 грн. є обґрунтованими, та з огляду на положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись 2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 137, 141, 263-268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про повернення земельної ділянки - задовольнити.
Зобов`язати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 7420888000:02:001:0203 площею 4,1133 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Тростянської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області.
Стягнути із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 19100,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 8 травня 2026 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба – Нова», смт. Варва Прилуцького району Чернігівської області, вул. Кропиви Костянтина, буд.39; ЄДРПОУ 31333767.

Суддя О.В. Данько