Справа № 185/2254/26
Провадження № 2/185/3171/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

01 травня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Гоцій А.В., представника позивача адвоката Бідюк Я.В., розглянувши у відкритому, заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Луганської області про визнання права власності
В С Т А Н О В И В
Позивач звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд Визнати за громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності за на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; загальною площею 57,3 кв.м, з жилою площею 41,3 кв.м.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у зв`язку з тим, що в досудовому порядку вирішити питання неможливо, позивач звернувся до суду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Судом ухвалено слухати справу в заочному судовому засіданні.
В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 31 серпня 1993 р. №2572, що містить реєстраційний напис КП «Первомайське міське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації», який зареєстрований у реєстровій книзі №28 за реєстровим номером 4435 від 05 травня 1994 р„ позивач є власником зазначеної квартири. На сьогоднішній день, Алчевський район, де знаходиться м. Сокологірськ (колишня назва міста - Первомайськ), є тимчасово окупованою територією, що підтверджується наказом Міністерства розвитку громад та територій України від28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією». З огляду на початок збройної агресії росії проти України та окупацію території, на якій розташоване зазначене нерухоме майно, позивач був змушений покинути своє житло та фактично втратити будь-яку можливість контролювати стан своєї власності. Ця обставина стала для позивача серйозним життєвим потрясінням, що спричинило істотні матеріальні збитки та моральне страждання. Тому, позивач змінив місце фактичного проживання і маж статус внутрішньо- переміщеної особи, адреса: АДРЕСА_2 . Підтвердженням цього є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.08.2016 №1631-1293.
У серпні року позивач через ЦНАП звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області СМІШКО АЛЛИ МИКОЛАЇВНИ  із заявою за реєстраційним номером 68507365 за внесенням відомостей про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У підтвердженні права власності був доданий до заяви договір купівлі-продажу від 31.08.1993 р. №2572. Проте 29 серпня 2025 року державним реєстратором прийнято рішення № 80604299 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Підставою зазначено: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Державний реєстратор посилалась на відсутність інформації щодо державної реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (діяв до 2013 року). Зокрема, відповіддю Луганської обласної військової адміністрації на запит державного реєстратора за №4/01.01-22-4497 від 28.08.2025 р. установлено, що КП «Первомайське міське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації», яке здійснювало державну реєстрацію прав власності позивача на нерухоме майно, не відновило свою діяльність на території України, а архівні документи цього КП залишилися на тимчасово окупованій території.
Через обставини, які виникли не з вини позивача: окупація м. Сокологірська, (Первомайська), не функціонування КП «Первомайське міське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації»; можна зробити висновок про відсутність умов у позивача для підтвердження свого права власності на зазначену квартиру у позасудовому порядку та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому, визнання права власності у судовому порядку є необхідним для реєстрації квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, забезпечення та відновлення порушених майнових прав щодо вільного володіння неруховим майном.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зокрема, захист права власності врегульований главою 29 Цивільного кодексу України. З приписів ст.392ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст.392ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками.
Відносини що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно то їх обтяжень регулюються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 N° 1952 -1V. Відповідно до ст. З Закону N°1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло не момент їх виникнення. Реєстрацію права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилася у Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (витягів! або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Якщо документи містять одну з наступних відміток: штамп БТІ або відмітку БТІ, чи є витяг з реєстру БТІ, тоді документи вважаються належним, чином оформлені, а право власності зареєстроване до 2013 року в старому реєстрі прав власності на нерухоме майно і відповідно, держава визнає право власності на таке майно. Такі документи є дійсними.
З наданого позивачем договором купівлі-продажу від 31 серпня 1993 р. №2572 вбачається наявність реєстраційного напису КП «Первомайське міське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» на документі, який зареєстрований у реєстровій книзі №28 за реєстровим номером 4435 від 05 травня 1994 р. Отже право власності позивача на квартиру було посвідчене належним чином згідно законодавства, діючого на час набуття права власності. На теперішній час доступ до архівних документів Первомайського БТІ неможливий. Однак право власності позивача на квартиру підтверджується відповідними правовстановлюючими документами і нічим не спростовується.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 3 ст.5 цього Закону визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України, (ч. 4 ст. 11 № 1207-VII). Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 11 № 1207-VII). 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Алчевський район, де знаходиться населений пункт м. Сокологірськ, включено до території активних бойових дій та віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.
Квартира позивача знаходиться на території Луганської області, яка від 07 квітня 2014 року е тимчасово окупованою територією. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N° 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.
Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
На підставі викладеного суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В
Позов  ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Луганської області про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності за на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; загальною площею 57,3 кв.м, з жилою площею 41,3 кв.м.

Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	В. О. Головін