ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повне)

15 червня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/10382/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,
за участю секретаря Вершняк Л.Л.,
представника позивача Підгорного К.Є., 
представників відповідача Коляди І.В., Коновал Т.О.,
та представника третьої особи Прохоренко О.Є.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державного підприємства “171 Чернігівський ремонтний завод” до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІВЕРАВІА" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “171 Чернігівський ремонтний завод” (далі – ДП “171 ЧРЗ”, позивач) за допомогою системи ''Електронний суд'' звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІВЕРАВІА" (далі – ТОВ "СІВЕРАВІА", третя особа), в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 21.05.2025 року № 9041/ж10/25-01-07-00, № 9042/ж10/25-01-07-00, № 9043/ж10/25-01-07-00, № 9044/ж10/25-01-07-00, № 9045/ж10/25-01-07-00, № 8977/Ж10/25-01-24-06, № 8980/ Ж10/25-01-24-06, винесені Головним управлінням ДПС у Чернігівській області на підставі акту перевірки від 23.04.2025 року № 6913//ж5/25-01-07-04-01.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки від 23.04.2025 № 6913//ж5/25-01-07-04-01, оскільки ДП “171 Чернігівський ремонтний завод” не допускало жодних порушень податкового законодавства. 
Ухвалою суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що в зв`язку з встановленням порушень позивачем вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Головним управлінням ДПС у Чернігівській області правомірно прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.05.2025: №9042/ж10/25-01-07-00, яким визначено грошове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього на суму 467281,63 грн. (основний платіж - 402496,50 грн., штраф - 64785,13 грн.); №9043/ж10/25-01-07-0, яким визначено штрафні санкції за неподання декларацій по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього в сумі 1700 грн; №9044/ж10/25-01-07-00 яким визначено грошове зобов`язання по земельному податку на суму 248741,63 грн. (основний платіж - 198993,30 грн., штраф-49748,33 грн.); №9045/ж10/25-01-07-00, яким визначено штрафні санкції за неподання декларацій по земельному податку всього в сумі 680 грн; №9041/ж10/25-01-07-00, яким визначено штрафні санкції за не реєстрацію податкових накладних по ПДВ всього в сумі 608842 грн; №8977/ж10/25-01-24-06, яким визначено штрафні санкції по ПДФО всього в сумі 86779 грн; №8980/ж10/25-01-24-06, яким визначено штрафні санкції по військовому збору всього в сумі 8371,71 грн. В свою чергу, рішенням про результати розгляду скарги № 23051/6/99-00-06-01-02-06 від 08.08.2025 року, Державна податкова служба України скаргу ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» задовольнила частково, скасувала податкове повідомлення-рішення від 21.05.2025 №9042/ж 10/25-01-07-00 у частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 7 967,22 грн та застосування штрафу у сумі 19 918,06 грн, в іншій частині зазначене ППР та ППР від 21.05.2025 №9041/ж 10/25-01-07-00, № 9043/ж 10/25-01-07-00, № 9044/ж 10/25-01-07-00, № 9045/ж 10/25-01 07-00, № 8977/Ж10/25- 01-24-06, № 8980/Ж10/25-01-24-06 – залишила без змін. Таким чином, за результатами розгляду скарги ППР від 21.05.2025 №9042/ж 10/25-01-07-00 скасовано та прийнято нове ППР від 16.09.2025 року №16398/ж10/25-01-07-00, згідно з яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 394 529,28 грн, та застосовано штраф у сумі 44 687,07 грн. Відповідач зазначає, що приймаючі оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.05.2025 № 9041/ ж10/25-01-07-00, № 9042/ж10/25-01-07-00, № 9043/ж10/25-01-07-00, № 9044/ж10/25-01-07-00, № 9045/ж10/25-01-07-00, № 8977/Ж10/25-01-24-06, № 8980/ Ж10/25-01-24 06, від 16.09.2025 №16398/ж10/25-01-07-00, діяв підставно, обгрунтовано та правомірно.
Ухвалою суду від 21.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.
Позивачем, з урахуванням ухвали суду від 18.11.2025, подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.
Ухвалою суду від 11.12.2025 розгляд даної справи призначено за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.
Ухвалами суду від 15.01.2026, від 19.02.2026 розгляд справи призначено в режимі відеоконференції.
Протокольною ухвалою суду від 17.02.2026 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. 
Третьою особою подані пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» в повному обсязі та зазначає про протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив.
Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.
Третя особа в судовому засіданні просила задовольнити позов ДП “171 Чернігівський ремонтний завод” в повному обсязі. 
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як слідує з матеріалів справи, 29.08.2023 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІВЕРАВІА» укладено договір купівлі – продажу об`єкта малої приватизації – єдиного майнового комплексу Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» за результатами електронного аукціону № SPE001-UA-20230712-50589 від 01.08.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловолом С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 343.
В подальшому після укладення договору купівлі – продажу об`єкта малої приватизації– єдиного майнового комплексу Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» наказом Фонду державного майна України № 288 від 10.02.2025 року затверджено проведення процедури припинення Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод», призначено виконуючого обов`язки директора ОСОБА_1 керуючим припиненням. 
Так, відповідачем на підставі направлень, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.78.1.7 п.78.1 ст. 78 та ст. 82 ПК України на підставі наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 08.04.2025 № 791-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 по 09.04.2025 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – за період з 01.01.2011 по 09.04.2025 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за результатами якої складений акт від 23.04.2025 № 6913//ж5/25-01-07-04-01.
Згідно висновку, викладеного в акті, позивачем порушено:
підпункту 44.1 статті 44, підпункту 44.2 статті 44 ПКУ, підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, пункту 134.1 ст. 134 ПКУ, пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.99 за №860/4153, у зв`язку з чим встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 185 560 грн., в т.ч. за 2024 р. на суму 185 560 грн;
п.201.1, п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України в частині не реєстрації податкових накладних за період з 01.10.2018 року по 28.02.2024 року на загальну суму ПДВ 1746536 грн.;
пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.2.1, пп. 266.2.2 п. 266.2, пп. 266.3.3, п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього на суму 437335,49 грн., в тому числі у 2018р. на суму 34838,95 грн., у 2019р. на суму 84435,02 грн., у 2020р. на суму 95606,68 грн., у 2021р. на суму 121431 грн., у 2022р. на суму 21925,04 грн., у 2023р. на суму 79098,80 грн.;
п.46.1 ст.46, п.286.2 ст.286 Податкового Кодексу України та п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження земельного податку на загальну суму 198993,28 грн., в тому числі за 2024 рік -155463,50 грн., за 2025 рік - 43529,78 грн.;
п.п. 49.18.1, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, підприємством несвоєчасно подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І – III квартали 2021 року, І-ІІ квартали 2022 року, III квартал 2023 року та лютий 2025 року;
п. п. 168.1.2, п. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п. п. ”а” п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ, із змінами та доповненнями, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 593158,98 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Одночасно, станом на 09.04.2025 року на підприємстві рахується заборгованість із сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 50961,07 грн. За результатами вищезазначеного порушення донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 50961,07 грн., в т.ч. за 2023 рік - 11371,61 грн., за 2024 рік 35962,68 грн., за 2025 рік - 3626,78 грн.;
п. п. 168.1.2, п. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п. п. ”а” п. 176.2 ст.176, п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 55303,90 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Одночасно, станом на день написання акта перевірки на підприємстві рахується заборгованість із сплати до бюджету військового збору у сумі 1980,83 грн. За результатами вищезазначеного порушення донараховано військового збору в розмірі 1980,83 грн., в т.ч. за 2024 рік - 973,39 грн., за 2025 рік - 1007,44 грн.;
частини 5 ст. 8 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-УІ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, зі змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за період, що перевірявся на суму 914,28 грн. (за 2017 рік);
частини 8 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, а саме допущено несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в періоди з 21.05.2019 року по 22.05.2019 року; з 10.08.2023 року по 10.04.2024 року; з 24.01.2024 року по 10.04.2024 року; з 24.01.2024 року по 31.05.2024 року; з 10.02.2024 року по 31.05.2024 року; з 11.05.2024 року по 31.05.2024 року.
На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення:
від 21.05.2025 №9042/ж10/25-01-07-00, яким визначено грошове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього на суму 467281,63 грн. (основний платіж - 402496,50 грн., штраф - 64785,13 грн.);
від 21.05.2025 №9043/ж10/25-01-07-0, яким визначено штрафні санкції за неподання декларацій по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього в сумі 1700 грн;
від 21.05.2025 №9044/ж10/25-01-07-00, яким визначено грошове зобов`язання по земельному податку на суму 248741,63 грн. (основний платіж - 198993,30 грн., штраф-49748,33 грн.);
від 21.05.2025 №9045/ж10/25-01-07-00, яким визначено штрафні санкції за неподання декларацій по земельному податку всього в сумі 680 грн;
від 21.05.2025 №9041/ж10/25-01-07-00, яким визначено штрафні санкції за не реєстрацію податкових накладних по ПДВ всього в сумі 608842 грн;
від 21.05.2025 №8977/ж10/25-01-24-06, яким визначено штрафні санкції по ПДФО всього в сумі 86779 грн;
від 21.05.2025 №8980/ж10/25-01-24-06, яким визначено штрафні санкції по військовому збору всього в сумі 8371,71 грн.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішенням позивачем подана скарга до Державної податкової служби України. 
Рішенням про результати розгляду скарги № 23051/6/99-00-06-01-02-06 від 08.08.2025 року, Державна податкова служба України скаргу ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» задовольнила частково, скасувала податкове повідомлення-рішення від 21.05.2025 №9042/ж 10/25-01-07-00 у частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 7 967,22 грн та застосування штрафу у сумі 19 918,06 грн, в іншій частині зазначене ППР та ППР від 21.05.2025 №9041/ж 10/25-01-07-00, № 9043/ж 10/25-01-07-00, № 9044/ж 10/25-01-07-00, № 9045/ж 10/25-01-07-00, № 8977/Ж10/25-01-24-06, № 8980/Ж10/25-01-24-06 – залишила без змін.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (п.п. 78.1.7. п.78.1 ст. 78 ПК України).
Статтею 82 ПК України встановлені строки проведення виїзних перевірок.
Згідно п. 2 розділу V Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. № 727, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 р. за № 1300/27745 (надалі – Порядок № 727), акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 4 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок. 
При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого Податковим кодексом (з урахуванням його продовження). 
Як зазначено в п.п. 2, 3 розділу IV Порядку № 727, усі додатки, які складені під час перевірки та містять інформацію про діяльність платника податку (крім додатків, що містять інформацію службового характеру, аналіз фінансово господарської діяльності платника податків та про опрацювання встановлених ризикових операцій, матеріали зустрічних звірок), відомості або таблиці, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, підписуються посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, та платником податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) або їх законними представниками (у разі наявності) та додаються до двох примірників акта (довідки) документальної перевірки та є його (її) невід`ємною частиною. 
Додатки, що містять інформацію з обмеженим доступом, службового характеру, аналіз фінансово-господарської діяльності платника податків та опрацювання встановлених ризикових операцій, матеріали зустрічних звірок додаються лише до примірника акта (довідки) документальної перевірки, який залишається в контролюючому органі. 
До акта (довідки) документальної позапланової перевірки, документальної невиїзної перевірки додаються інформативні додатки залежно від питань, що підлягали перевірці.
Статтею 86 ПК України встановлено порядок оформлення результатів перевірок.
Так, відповідно до п.86.3 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.
Відповідно до п.86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Згідно п. 3 розділу ІІ Порядку № 727 акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи). 
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку № 727 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
В пп. 2 п. 4 розділу ІІІ Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Так, щодо податкового повідомлення-рішення від 21.05.2025 № 9041/ж10/25-01-07-00, яким позивача повідомлено, що за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 1 745 536,00 грн, що мало місце у період: жовтень 2018 – лютий 2024, загальна сума штрафу становить 608 842,00 грн, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до абзаців 3 та 4 п. 102.1 ст. 102 ПК України в разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення. 
З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX ПК України на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID 19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. 
Відповідно до п. 102.9 ст. 102, який було виключено з ПК України з 01.08.2023 року на підставі Закону № 3219-IX від 30.06.2023 року, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Закон України від 15.03.2022 N 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким Податковий кодекс України було доповнено п. 102.9 ст. 102, набув чинності 17.03.2022. 
Закон України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», яким п. 102.9 ст. 102 з Податкового кодексу України було виключено, набув чинності з 01.08.2023 р. 
Таким чином, загальний термін зупинення строків давності визначення суми штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків, встановлений п. 102.9 ст. 102 та п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України складає з 18.03.2020 по 31.07.2023.
З урахуванням вищевикладеного, штрафні санкції, в тому числі, за нереєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних можуть бути застосовані станом на 21.05.2025 року (на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) за порушення, допущені не раніше 07.01.2019 року.
Також суд враховує, що за період з жовтня 2018 року по лютий 2024 року існував ряд інших законодавчо обґрунтованих причин для ненарахування пені, штрафів по всіх видах податків і зборів (обов`язкових платежів) та списання вже нарахованих санкцій.
Так, ухвалою Господарського суду Чернігівської області № 927/16/4б/13 від 15.01.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника – Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Дана ухвала в апеляційному порядку оскаржена не була та набрала законної сили. 
На час винесення судом вказаної ухвали діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Пунктом 4 статті 12 вказаного Закону в редакції від 04.11.2012 року передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів). Відповідно до п. 7 ст. 12 даного Закону дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. 
Вказаний мораторій був чинним до 20.02.2019 року коли ухвалою Господарського суду Чернігівської області № 927/16/4б/13 провадження у справі про банкрутство ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» було закрито та припинено дію мораторію. 
Таким чином, нарахування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних за період з 01.10.2018 року по 20.02.2019 року є неправомірним та має бути скасованим.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 21.05.2025 № 9041/ж10/25-01-07-00 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо податкових повідомлень – рішень від 21.05.2025 № 9042/ж10/25-01-07-00, яким позивача повідомлено, що йому за не нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2019 – 2023 р.р. збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 467 281,63 грн, у тому числі за податковими та/або іншими зобов`язаннями у сумі 402 496,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 64 785,13 грн та від 21.05.2025 № 9043/ж10/25-01-07-00, яким позивача повідомлено, що до нього за неподання податкової декларації по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 – 2023 р.р. застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн, суд зазначає наступне.
Так, в ході перевірки встановлено, що за період з 01.01.2018 року по 09.04.2025 року позивач надавав належне йому на праві власності нерухоме майно в оренду наступним підприємствам: ПП «Форест Груп Компані» (ІПН 385101825268); ТОВ «НВФ «Кранспецсервіс» (ІПН 333362725268); ТОВ «Омега 3000» (ІПН 374185325264); ТОВ «Тримоб» (ІПН 378152226558); Дочірнє підприємство « 171 Чернігівський ремонтний завод» (ІПН 387093425261); ПП « 171 ЧРЗ» (ІПН 393039825267).
Однак, доказів на підтвердження вказаного факту матеріали справи не містять.
За період з 01.01.2018 (початок періоду, що перевірявся Головним управлінням ДПС у Чернігівській області) по 15.12.2020 органом управління ДП « 171 ЧРЗ» є Державний концерн «Укроборонпром» (в подальшому згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2023 року № 441 ДК «Укроборонпром» реорганізовано в Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ»).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання діяльності Державного концерну “Укроборонпром”» № 1229 від 09.12.2020 року, Державне підприємство « 171 Чернігівський ремонтний завод» виключено із складу Державного концерну “Укроборонпром” та передано до сфери управління Фонду державного майна України з метою його подальшої приватизації. 
В подальшому, після набрання чинності вказаною Постановою КМУ № 1229 від 09.12.2020 року, органом управління ДП « 171 ЧРЗ» став Фонд державного майна України. 
Порядок укладення договору оренди нерухомого майна державних підприємств в 2018 році був передбачений вимогами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992 року в редакції від 24.05.2016 року з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку", в подальшому - Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019 року та Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оренди державного та комунального майна» № 483 від 03.06.2020 року.
Відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992 року укладення договору оренди нерухомого майна включало кілька етапів: визначення об`єкта оренди, підготовка та подання заяви, проведення оцінки майна, укладення договору та його реєстрація. Заява подавалась до відповідного органу, який розпоряджається майном (в даному випадку ДК «Укроборонпром»). Договір укладався між орендодавцем (ДК «Укроборонпром») і орендарем та реєструвався в Фонді держмайна України. 
Відповідно до Закону України “Про оренду державного та комунального майна” № 157-IX від 03.10.2019 року передача державного майна в оренду відбувається за допомогою електронної торгової системи (ЕТС), яка забезпечує можливість створення, розміщення, оприлюднення та обміну інформацією і документами в електронному вигляді, необхідними для проведення аукціону в електронній формі (ст. 1 Закону). 
Законом передбачено два порядки укладення договору про оренду державного майна: передача майна в оренду на аукціоні та без проведення аукціону (лише за участі органів державної влади, органів місцевого самоврядування, релігійних організацій, Пенсійного фонду, дипломатичних представництв відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону). 
Орендодавцем може бути Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва – щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна (будівель, споруд, їх окремих частин), а також майна, що не увійшло до статутного капіталу, що є державною власністю (ч. 2 ст. 4 Закону). 
Ініціатором укладення договору може бути як орендар (в даному випадку фізична особа), так і орендодавець, попередньо опублікувавши у ЕТС інформацію про майно, яке може бути передане в оренду (абз. 3 ч. 3 ст. 6 Закону). 
За результатами проведення аукціону формується відповідний протокол, який автоматично оприлюднюється в ЕТС (ч. 8 ст. 13 Закону). Вказаний протокол затверджує орендодавець та укладає договір оренди за результатами аукціону з потенційним орендарем. Усі договори оренди, а також зміни і доповнення до них підлягають публікації в ЕТС згідно з Порядком передачі майна в оренду (ч. 6 ст. 16 Закону). 
Обов`язковою складовою порядку укладення договорів оренди нерухомого майна державних підприємств була і залишається необхідність отримання рішення про дозвіл на передачу в оренду такого майна від органу управління, в даному випадку від ДК «Укроборонпром» та Фонду державного майна України.
Суд зазначає, що ані в акті перевірки ані в будь – яких інших документах не присутня деталізована інформація відносно таких договорів оренди нерухомого майна: дат укладення, номерів договорів, наявності згоди ДК «Укроборонпром» та Фонду державного майна України на їх укладення, термінів дії договорів, площі орендованого нерухомого майна і, головне – вартості послуг такої оренди.
Суд враховує, що пошкодження цеху № 1 площею 8095,4 кв.м та їх ступінь зафіксовані в Акті № 282 від 18.04.2024, складеному комісією Чернігівської міської ради з обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації.
По збройному нападу на Чернігівську область ГУ УСБУ у Чернігівській області внесені відомості до ЄРДР, за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України, кримінальне провадження № 22022270000000010. 
Згідно довідки старшого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області Кондренка О.М. Мельника Миколу Олексійовича, виконуючого обов`язки директора ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» за фактом пошкодження будівлі цеху № 1 з адміністративним корпусом, що за адресою: м. Чернігів, вул. Рятувальників, буд. 1 (вул. Кошового, 1), залучено як потерпілого у кримінальному провадженні № 22022270000000010 від 28.02.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 438 Кримінального кодексу України (порушення законів та звичаїв війни).
Як слідує з матеріалів справи, з метою підтвердження факту відсутності договірних відносин у сфері оренди нерухомого майна між ДП « 171 ЧРЗ» та будь – якими фізичними особами, фізичними особами - підприємцями або юридичними особами, 02.06.2025 року до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях в інтересах ДП « 171 ЧРЗ» направлено адвокатський запит. Аналогічний запит також направлено 03.06.2025 року до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ОБОРОННА ПРОМИСЛОВІСТЬ».
Згідно відповіді Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 50-11.1-792 від 04.06.2025 року відомості щодо укладання договорів оренди державного майна, балансоутримувачем якого є ДП « 171 ЧРЗ», в інформаційно-пошуковій системі «Етап – оренда» відсутні.
Так, податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено контролюючим органом з посиланням на положення абзацу «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а саме: не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. В акті зазначено про те, що ДП « 171 ЧРЗ» об`єкти нерухомості, які є будівлями виробничих цехів та будівлею трансформаторної підстанції, надавались в оренду іншим юридичним особам.
Однак, відповідачем не враховано, що наведена в акті редакція абзацу «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України набула чинності з 23.05.2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-IX від 16.01.2020 року.
До 23.05.2020 року редакція абзацу «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ мала наступний вигляд: «є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;», а отже, не містила вимог щодо ненадання виробничих приміщень в оренду. 
Виходячи з наведеного, донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, є неправомірним. 
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Також відповідачем в акті під час нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не враховано те, що Рішенням Чернігівської міської ради від 30.01.2015 року «Про місцеві податки» із змінами та доповненнями та Рішенням Чернігівської міської ради від 30.06.2022 року № 18/VIII 19 «Про місцеві податки і збори» встановлено коефіцієнти зональності для обрахування податку на нежитлову нерухомість, а саме: до об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих в 3-4 зонах, зокрема за адресою м. Чернігів, вул. Рятувальників, 1, застосовується коефіцієнт зональності 0,75. 
Аналогічно слід застосувати понижуючий коефіцієнт зональності 0,75 в 2021, 2022 та 2023 роках.
Як наслідок, неправильно нарахованими, а, отже, неправомірними є і суми штрафних санкцій за весь період, який перевірявся.
Відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПКУ платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності. 
З урахуванням викладеного вище, а саме відсутності об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ДП « 171 ЧРЗ» не повинен був подавати податкову декларацію з цього податку, отже штрафні санкції за неподання цієї декларації підлягають скасуванню.
Також в акті перевірки від 23.04.2025 року № 6913//ж5/25-01-07-04-01 представники Головного управління ДПС в Чернігівській області зазначають, що «відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000…будівля цеху належить до класу 1251 «Промислові будівлі», будівля трансформаторної підстанції до класу 2214 «Магістральні лінії електропередач», якщо трансформаторна підстанція входить до складу господарської будівлі, така будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
З даним твердженням суд не погоджується, оскільки нежитлові будівлі – будівлі трансформаторних підстанцій № 439 та № 514 є окремо розташованими об`єктами, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав, відображено в Договорі купівлі – продажу об`єкта малої приватизації – єдиного майнового комплексу Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» від 29.08.2023 року.
Таким чином, такі окремо розташовані будівлі не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Отже, вказані вище податкові повідомлення-рішення від 21.05.2025 № 9042/ж10/25-01-07-00 та від 21.05.2025 № 9043/ж10/25-01-07-00 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо податкового повідомлення – рішення від 21.05.2025 № 9044/ж10/25-01-07-00, яким позивача повідомлено, що йому за не нарахування земельного податку на земельні ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , за період 2024 2025 р.р. збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на загальну суму 248 741,63 грн., у тому числі за податковими та/або іншими зобов`язаннями у сумі 198 993,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 49 748,33 грн, суд зазначає наступне.
Так, як слідує з акту перевірку, в ході перевірки встановлено, що станом на дату реєстрації акту позивачем за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано право постійного користування щодо двох земельних ділянок площею 1,6995 га та 0,0170 га за адресою вул. Олега Кошового, 1, м. Чернігів, тому відповідач зазначає, що позивачем не нараховано земельний податок на загальну суму 198 993,28 грн., в тому числі за 2024 рік – 155 463,50 грн., за 2025 рік – 43 529,78 грн. 
Згідно ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. 
Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо). 
Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. 
Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка тощо).
Згідно ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. 
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІВЕРАВІА», як Покупцем, укладено договір купівлі – продажу об`єкта малої приватизації – єдиного майнового комплексу Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» (код за ЄДРПОУ 07978157, м. Чернігів, вул. Рятувальників (О.Кошового), буд. 1) за результатами електронного аукціону № SPE001-UA-20230712-50589 від 01.08.2023, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю об`єкт малої приватизації – єдиний майновий комплекс Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод», код за ЄДРПОУ 07978157, розташований за адресою: 14029, м. Чернігів, вул. Рятувальників (О.Кошового), буд. 1 (далі – Об`єкт приватизації), а Покупець зобов`язується прийняти Об`єкт приватизації, виконати визначені в Договорі умови.
Також 29.08.2023 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та ТОВ «СІВЕРАВІА» було підписано акт приймання – передачі ЄМК Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод». 
Тобто, право власності на об`єкт приватизації - єдиний майновий комплекс Державного підприємства « 171 Чернігівський ремонтний завод» з 29.08.2023 перейшло до ТОВ «СІВЕРАВІА».
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, включаючи права на земельні ділянки. 
Відповідно до п. «е» ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Таким чином, враховуючи, що права на земельні ділянки включаються до складу єдиного майнового комплексу державного підприємства, а у даному випадку єдиний майновий комплекс позивача було відчужено 29.08.2023 відповідно й права постійного користування раніше належними ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» на праві постійного користування земельними ділянками припинилося й позивач позбувся цього права 29.08.2023.
Тому зазначення в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, що період фінансово – господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: 2024 – 2025 роки не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи адже з причин, що наведені судом вище, ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» внаслідок відчуження його єдиного майнового комплексу будь якої фінансово – господарської діяльності у вказаний період не здійснювало і здійснювати не могло.
Як зазначено в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України. 
В свою чергу, обставин того, що ТОВ «Сіверавіа», як особа, яка придбала ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод», як єдиний майновий комплекс, не набула в порядку правонаступництва права постійного користування земельними ділянками, які раніше належали цьому державному підприємству, жодним чином не вказує на те, що позивач, який позбувся свого єдиного майнового комплексу, не позбувся права постійного користування земельними ділянками, які раніше входили до складу цього комплексу. 
Оскільки ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» протягом 2024 – 2025 років будь-якими земельними ділянками за адресою м. Чернігів, вул. Кошового, 1, не користувалося і не могло цього робити, нарахування йому за цей період земельного податку є протиправним, як наслідок вказане вище податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 21.05.2025 № 9045/ж10/25-01-07-00, яким позивача повідомлено, що до нього за неподання податкової декларації з плати за землю за 2024 рік – 2025 рік застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн, суд зазначає наступне.
Так, згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності. 
З огляду на наведене, оскільки протягом 2024 – 2025 років у позивача об`єктів оподаткування земельним податком не виникало, він відповідно не зобов`язаний був подавати за цей період податкову звітність з даного виду податку.
Отже, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 21.05.2025 № 9045/ж10/25-01-07-00 суперечить як ст.ст. 92, 96, п. «е» ст. 141, ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України, п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», так і п. 49.2 ст. 49 ПК України, та як наслідок є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо податкових повідомлень-рішень: від 21.05.2025 № 8977/ж10/25-01-24-06, яким позивача повідомлено, що йому за несвоєчасне перерахування податку на доходи з фізичних осіб в сумі 593 158,98 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників, за період з 01.01.2018 р. по 09.04.2025 р. збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 214 840,08 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 86 779,00 грн., сума пені відповідно до пп. 129.1.4 п. 129.1 ст. 129 ПК України у сумі 128 061,08 грн. та від 21.05.2025 № 8980/ж10/25-01-24-06, яким позивача повідомлено, що йому за несвоєчасне перерахування військового збору в сумі 55 303,90 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників, за період з 01.01.2018 р. по 09.04.2025 р., збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 17 293,91 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 8 371,71 грн., сума пені відповідно до пп. 129.1.4 п. 129.1 ст. 129 ПК України у сумі 8 922,20 грн, то останні також є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, зважаючи на наступне.
Так, в акту перевірки зазначено наступне: «Перевіркою встановлено, що підприємством порушено п.п. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 593 158,98 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників». Крім того, на цій сторінці акту перевірки зазначено, що : «Розрахунок несвоєчасно перерахованих до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб та донарахованої суми податку наведено у додатку ____ до акту перевірки». На сторінці 26 акту перевірки зазначено наступне : «Перевіркою встановлено, що підприємством порушено п.п. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме протягом перевіряємого періоду підприємством несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 55 303,90 грн., який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників». Крім того, на цій сторінці акту перевірки зазначено, що: «Розрахунок несвоєчасно перерахованої до бюджету суми військового збору та донарахованої суми військового збору наведено у додатку ____ до акту перевірки».
При цьому, ні номерів додатків, де наведено розрахунок несвоєчасно перерахованих до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб та донарахованої суми податку та розрахунку несвоєчасно перерахованої до бюджету суми військового збору та донарахованої суми військового збору, у акті перевірки не зазначено, ні самих додатків де б містилася ця інформація, до акту перевірки не додано. 
Як вбачається з розрахунків штрафних санкцій та пені, що є додатками до податкових повідомлень – рішень від 21.05.2025 р. № 8977/ж10/25-01-24-06, від 21.05.2025 р. № 8980/ж10/25-01-24-06, вказані у цих рішеннях штрафні санкції та пеня нараховані за період з серпня 2018 р. по березень 2025 р. 
Проте, їх нарахування відбулося за періоди, протягом яких нарахування таких санкцій та пені є неможливим з огляду на наступне.
Згідно п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати. 
Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Вказана норма Податкового кодексу України і на даний час є чинною та вказує на те, що у разі порушення платником податку граничного строку реєстрації податкових накладних, який припадає на період починаючи з 01.03.2020 р. і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, тобто по 30.06.2023 р., штрафні санкції за таке порушення застосовуватись не повинні, як доречи не повинна у цей період і нараховуватися пеня.
15.01.2013 р. Господарський суд Чернігівської області у справі № 927/16/4б/13 про визнання ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» банкрутом виніс ухвалу, якою порушив провадження у справі про банкрутство боржника та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів. 
20.02.2019 р. Господарський суд Чернігівської області у справі № 927/16/4б/13 про визнання ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» банкрутом виніс ухвалу, якою провадження у справі про банкрутство закрив та дію мораторію припинив. 
Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, яка діяла на момент винесення Господарським судом Чернігівської області ухвали від 15.01.2013 р., мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. 
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів). 
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З наведених норм вбачається, що мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2013 р. у справі № 927/16/4б/13, в силу приписів ст. 58 Конституції України увесь час до моменту його скасування ухвалою від 20.02.2019 р. діяв на умовах, передбачених ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, яка існувала на момент його введення, не залежно від того, що у подальшому передбачені законодавством умови мораторію у справах про банкрутство змінювались, адже нормативні акти, якими ці умови змінювались, зворотної дії в часі не мають.
З огляду на наведене, нарахування позивачу штрафних санкцій та пені, ніби-то вчинене ним за період до 20.02.2019 р. наведеним нормам законодавства прямо суперечить.
Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України у разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення. 
Відповідно до п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID 19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. 
Відповідно до п. 102.9 ст. 102 ПК України, яким Податковий кодекс України було доповнено Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX, та виключено з 01.08.2023 р. Законом України від 30.06.2023 р. № 3219-ІХ на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Закон України від 15.03.2022 р. N 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким Податковий кодекс України було доповнено п. 102.9 ст. 102, набув чинності 17.03.2022. 
Закон України від 30.06.2023 р. № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», яким п. 102.9 ст. 102 з Податкового кодексу України було виключено, набув чинності з 01.08.2023. 
Таким чином, загальний термін зупинення строків давності визначення суми штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків, встановлений п. 102.9 ст. 102 та п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України складає з 18.03.2020 р. по 31.07.2023 р., тобто 1231 день. 
З урахуванням встановленого п. 102.1 ст. 102 ПК України строку визначення суми штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків - не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення та загального терміну зупинення цього строку, встановленого п. 102.9 ст. 102 та п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тривалістю у 1231 день, що загалом складає 2326 днів, визначення суми штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків за період, що перевищує 2326 днів, і з цієї причини є неможливим.
Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. 
Як зазначено в пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. 
Відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). 
Згідно пп.пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. 
Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до відповідного бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу. 
Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Як зазначено в п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 
Об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV (податок на доходи фізичних осіб) цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.
З наведених норм чинного законодавства України вбачається, що стосовно доходів отримуваних працівниками позивача у вигляді заробітної плати платниками податку на доходи фізичних осіб та військового збору є цілком конкретні фізичній особи – працівники ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод», а до функцій самого позивача, як податкового агенту, належить утримання цього податку та збору із їх заробітної плати та перерахування їх до бюджету.
При цьому, суд зазначає, що для того, щоб стверджувати взагалі про несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору необхідно перш за усе встановити, якій конкретно фізичній особі, коли, за який період і яку суму доходу було нараховано та виплачено позивачем, які суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, за якою ставкою і коли було утримано ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» з цього доходу та коли ці суми податку та збору були фактично сплачені до бюджету. 
Однак, в супереч п.п. 3, 5 розділу ІІ, пп. 2 п. 4 розділу ІІІ Порядку № 727, ні в акті перевірки, ні в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях не вказано жодної конкретної фізичної особи (працівника ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» - платника податку на доходи фізичних осіб та військового збору), коли, за який період і яку суму доходу було їй нараховано та сплачено позивачем, які суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, за якою ставкою і коли було утримано з цього доходу позивачем та сплачено до бюджету. Не вказано жодного первинного документу, на підставі якого відбувалась виплата доходу цій особі, утримання з цього доходу податку на доходи фізичних осіб й військового збору та сплата такого податку та збору до бюджету.
Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.05.2025 №9041/ж10/25-01-07-00, № 9042/ж10/25-01-07-00, № 9043/ж10/25-01-07-00, № 9044/ж10/25-01-07-00, № 9045/ж10/25-01-07-00, № 8977/Ж10/25-01-24-06, № 8980/Ж10/25-01-24-06 прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є протиправними і підлягають скасуванню.
Стосовно інших посилань відповідача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Державного підприємства “171 Чернігівський ремонтний завод” необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 23390,76 грн. 
Керуючись статтями 168, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов Державного підприємства “171 Чернігівський ремонтний завод” до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІВЕРАВІА" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 21.05.2025 року № 9041/ж10/25-01-07-00, № 9042/ж10/25-01-07-00, № 9043/ж10/25-01-07-00, № 9044/ж10/25-01-07-00, № 9045/ж10/25-01-07-00, № 8977/Ж10/25-01-24-06, № 8980/ Ж10/25-01-24-06, винесені Головним управлінням ДПС у Чернігівській області на підставі акту перевірки від 23.04.2025 № 6913//ж5/25-01-07-04-01.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Державного підприємства “171 Чернігівський ремонтний завод” судовий збір в розмірі 23390,76 грн. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 

Позивач: Державне підприємство “171 Чернігівський ремонтний завод”, вул. Рятувальників, 1,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14033, код ЄДРПОУ 07978157. 

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІВЕРАВІА", вул. Рятувальників, 1, м. Чернігів, 14029, код ЄДРПОУ 42793404.

Повний текст рішення суду складено 26.06.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО