Справа №186/622/26
Провадження №1-кп/0186/353/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року  м.Шахтарське.	  	

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора – ОСОБА_3 ,  
захисника – адвоката – ОСОБА_4 , 
обвинуваченого –  ОСОБА_5 , 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Шахтарському кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026041380000013 від 07 січня 2026 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпропетровську, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, пенсіонера, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України,
ВСТАНОВИВ:
31 грудня 2025 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_5 знаходився за адресою: вул.Степова, буд.№5, с-ща Васильківське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де на столі побачив банківську картку банку АТ КБ «ПриватБанк», власником якої є ОСОБА_6 .
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на привласнення вказаної банківської картки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 31 грудня 2025 року, приблизно о 10:00 годині, знаходячись за адресою: вул.Степова, буд.№5, с-ща Васильківське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, в повній мірі розуміючи, що вищевказана банківська картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, підняв зі столу та привласнив собі банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», банківський рахунок НОМЕР_1 , яка, відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1 п.15.2, ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також, згідно примітки до ст.358 КК України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, підтверджує та посвідчує певні факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми, містить передбачені законом реквізити та належить потерпілому - ОСОБА_6 .
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України - Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX постановлено введення в Україні воєнний стан iз 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента України №14128 від 21 жовтня 2025 року на 90 діб, тобто до 03 лютого 2026 року.
Таким чином, ОСОБА_5 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з раніше привласненої банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , номер рахунку: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи, що вказаний платіжний документ та грошові кошти належать іншій особі, під час дії воєнного стану, який введено Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з вказаної банківської картки грошові кошти потерпілого за наступних обставин:
- 31 грудня 2025 року о 15 годині 04 хвилини здійснив зняття готівки на банкоматі, за адресою: АДРЕСА_3 в розмірі 2000 гривень.
- 31 грудня 2025 року о 15 годині 54 хвилини здійснив оплату у магазині ФОП « ОСОБА_7 », за адресою: АДРЕСА_3 на суму 4999 гривень.
- 31 грудня 2025 року о 16 годині 15 хвилин здійснив оплату у магазині «АТБ», за адресою: вул.Незалежності, буд.№4-б, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 1779 гривень 21 копійка.
- 31 грудня 2025 року о 16 годині 15 хвилин здійснив зняття готівки на касі магазину «АТБ», за адресою: вул.Незалежності, буд.№4-б, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області в розмірі 2000 гривень.
- 31 грудня 2025 року о 16 годині 20 хвилин здійснив оплату у магазині «Прилуки», за адресою: вул.Незалежності, буд.№3-б, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 400 гривень.
Внаслідок своїх протиправних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 завдав потерпілому - ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 11178 гривень 21 копійка.
Окрім цього, 01 січня 2026 року, приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_5 попросив свого знайомого - ОСОБА_8 , здійснити зняття грошових коштів на банкоматі, а також придбати необхідні товари та на вказану пропозицію останній погодився, після чого, ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , номер рахунку: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_8 , будучи впевненим в добропорядності ОСОБА_5 , не обізнаним про його злочинні наміри та вважаючи, що отримана ним банківська картка належить ОСОБА_5 , 01 січня 2026 року в період часу з 15 години 45 хвилин по 17 годину 30 хвилин на території м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області, здійснював зняття грошових коштів, а саме:
- 01 січня 2026 року о 15 годині 45 хвилин здійснив зняття готівки на банкоматі, за адресою: АДРЕСА_4 в розмірі 5000 гривень.
- 01 січня 2026 року о 15 годині 46 хвилин здійснив зняття готівки на банкоматі, за адресою: АДРЕСА_4 в розмірі 1000 гривень.
Та в подальшому, ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_5 придбав продовольчі товари на території м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області, здійснював розрахунки за продовольчі товари, а саме:
- 01 січня 2026 року о 15 годині 55 хвилин здійснив оплату в магазині «Прилуки», за адресою: вул.Незалежності, буд.№3-б, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 580 гривень.
- 01 січня 2026 року о 17 годині 04 хвилини здійснив оплату у магазині «Наташа», за адресою: вул.Незалежності, буд.№7-в, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 3110 гривень.
- 01 січня 2026 року о 17 годині 07 хвилин здійснив оплату в магазині «Наташа», за адресою: вул.Незалежності, буд.№7-в, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 100 гривень.
- 01 січня 2026 року о 17 годині 09 хвилин здійснив оплату в магазині «Наташа», за адресою: вул.Незалежності, буд.№7-в, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 37 гривень.
- 01 січня 2026 року о 17 годині 22 хвилини здійснив оплату в магазині «Наташа», за адресою: вул.Незалежності, буд.№7-в, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 103 гривні.
- 01 січня 2026 року о 17 годині 25 хвилин здійснив оплату в магазині «Наташа», за адресою: вул.Незалежності, буд.№7-в, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 530 гривень.
- 01 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин здійснив оплату в аптеці «Факульет-Фарм», за адресою: вул.Незалежності, буд.№5-д, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області на суму 92 гривні.
В подальшому, 01 січня 2026 року, приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_8 віддав банківську картку ОСОБА_5 .
Внаслідок своїх протиправних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 завдав потерпілому - ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 10552 гривні.

29 червня 2026 року між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області –  ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026041380000013 від 07 січня 2026 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні - ОСОБА_5 , з участю захисника – адвоката - ОСОБА_4 , з іншого боку, з письмової згоди потерпілого - ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області за адресою: вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області, укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний –  ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, передбачених ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони при призначенні покарання врахували, що потерпілий – ОСОБА_6 , претензій до підозрюваного не має, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним –  ОСОБА_5 , і погодилися на призначення покарання останньому по ч.4 ст.185 КК України у виді  позбавлення волі на строк п`ять років; по ч.1 ст.357 КК України – у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 гривень; у відповідність ст.70 та ст.72 КК України – за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 гривень. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Покарання по ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 гривень виконувати самостійно.
В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені  ОСОБА_5 .
Прокурор у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просить її затвердити та призначити ОСОБА_5 покарання  по ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; по ч.1 ст.357 КК України – у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 гривень. У відповідність ст.70 та ст.72 КК України – за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 гривень. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Покарання по ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян – 850 гривень виконувати самостійно.
Потерпілий - ОСОБА_6 , подав суду заяву з проханням розглянути справу відносно ОСОБА_5 в його відсутність, не заперечує, щоб угода, укладена між прокурором та обвинуваченим, була затверджена та призначене покарання, згідно вказаної угоди.
Обвинувачений –  ОСОБА_5 , від надання показань відмовився, підтвердив суду, що згідний з усіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому покарання, передбачене угодою.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши мінімальний іспитовий строк.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких і тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що  ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.
Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі, щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки  ОСОБА_5  обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.
Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений - ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
На підставі ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення, перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання. 
Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, призначення  ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.
Так як укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений відмовився від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а саме: від допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подання клопотання про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь; що ОСОБА_5 скоїв два кримінальних правопорушення, одне з яких є тяжким злочином, щиро розкаявся в скоєному, шкода потерпілому відшкодована, тобто угода відповідає вимогам цього Кодексу, закону та ухваленню вироку, тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 покарання по ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, по по ч.1 ст.357 КК України – у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначення на підставі ст.ст.70, 72 КК України остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.
Кваліфікація скоєного ОСОБА_5 по ч.4 ст.185 КК України, за ознакою – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та по ч.1 ст.357 КК України, за ознакою - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, є правильною.  
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, – щире каяття. 
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, – відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів та документів суд вирішує у відповідність ст.100 КПК України: оптичний носій – CD-R диск, наданий магазином «Продукти – 148» ТОВ «АТБ-маркет», та оптичний носій – DVD-R диск, наданий магазином «Наташа», які визнані документами, – слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, - суд 
У Х В А Л И В :

Затвердити укладену 29 червня 2026 року між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області – ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026041380000013 від 07 січня 2026 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні – ОСОБА_5 , з участю захисника – адвоката - ОСОБА_4 , з іншого боку, з письмової згоди потерпілого – ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області за адресою: вул.Шахтарської Слави, буд.№16, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області угоду про визнання винуватості, за умовами якої: підозрюваний – ОСОБА_5 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони при призначенні покарання врахували, що потерпілий – ОСОБА_6 , претензій до підозрюваного не має, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним –  ОСОБА_5 , і погодилися на призначення покарання останньому по ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, по ч.1 ст.357 КК України – у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначення на підставі ст.ст.70, 72 КК України остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконувати самостійно.
Згідно ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
В угоді також передбачені наслідки укладення угоди, її затвердження та невиконання, які роз`яснені  ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:
-по ч.4 ст.185 КК України – у виді у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
-по ч.1 ст.357 КК України – у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ст.ст.70, 72 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в один рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідність пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України – покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
• періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
• повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, - виконувати самостійно.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази та документи: оптичний носій – CD-R диск, наданий магазином «Продукти – 148» ТОВ «АТБ-маркет», та оптичний носій – DVD-R диск, наданий магазином «Наташа», визнані документами – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції – після його проголошення. 
Вирок Шахтарського міського суду Дніпропетровської області на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Шахтарський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3)прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:        ОСОБА_9