УХВАЛА

01 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/3470/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Агентство, позивач, скаржник) 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 (про відмову у забезпеченні позову)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026

у справі за позовом Агентства
до Консорціуму «Управляюча компанія «КАМпарітет» (далі - Консорціум, відповідач)
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Агентство 25.05.2026 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 у справі №910/3470/26, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у цій справі. Також у касаційній скарзі Агентство просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали та постанови у цій справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026 для розгляду касаційної скарги у справі №910/3470/26 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.
Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026.
Перевіривши матеріали касаційної скарги на предмет прийнятності скарги, щодо підстави для відкриття касаційного провадження, відмови у відкритті касаційного провадження або повернення касаційної скарги, суд зазначає про таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).
Як убачається з матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень зі справи №910/3470/26 Агентство звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з Консорціуму 2 690 478, 61 грн.
Місцевий господарський суд ухвалою від 30.03.2026 позовну заяву Агентства залишив без руху. 
Разом з позовною заявою до Господарського суду міста Києва від Агентства надійшла заява про забезпечення позову у справі №910/3470/25, у якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти Консорціуму, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру позовних вимог, судових витрат за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.03.2026 у справі №910/3470/26, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026, відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026, якою переглянута ухвала Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі №910/3470/26 про відмову у забезпеченні позову.
Відповідно до частини першої статті 304 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку. Зокрема, до їх числа належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу.
Втім, ухвала про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини 1 статті 255 ГПК України) до переліку ухвал передбачених пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України не віднесено, а тому, відповідно, не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржуване судове рішення, не відноситься до судового рішення, на яке може бути подана касаційна скарга. Вказаний висновок щодо застосування пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20.
Касаційний господарський суд також враховує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Наявність переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені до касаційного суду, не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечити сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду», що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.
У цьому випадку Суд також ураховує правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №757/47946/19-ц щодо переліку ухвал на які може бути подана скарга.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи те, що Агентство, подало касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026, якою залишена без змін ухвала Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/3470/26, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у цій справі.
Зважаючи на відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, заявлене у касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали та постанови у цій справі не розглядається.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 у справі №910/3470/26.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк 

Суддя І. Булгакова