Справа № 132/4312/25 
Провадження № 33/801/418/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 19 грудня 2025 року о 22 год 47 хв. по вул. Центральній в с. Кам`яногірка Хмільницького району Вінницької області він керував транспортним засобом «Mercedes-Benz S320 CDI», держаний номерний знак  НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510». Результат – 1,19 проміле.
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не місять доказів, які б підтверджували факт його керування транспортним засобом о 20 год 50 хв. 19 грудня 2025 року, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, що розпочався о 22 год 47 хв., зафіксовано нерухомий автомобіль, який стояв на узбіччі. Зазначав, що огляд на стан сп`яніння був проведений о 22 год 58 хв., що є порушенням встановленого законом двочасового строку з моменту виявлення підстав для огляду, отже проведений з порушенням вимог КУпАП та, відповідно, вважається недійсним. Вказував на розбіжність між даними протоколу та акту огляду, де зазначено прилад «Drager № 0297», і доданим чеком з іншого приладу («Drager Alcotest 7510»), що ставить під сумнів допустимість результатів тесту. Крім того суд першої інстанції фактично взяв на себе функції обвинувачення, самостійно змінивши у постанові час вчинення правопорушення з 20 год 50 хв. на 22 год 47 хв., щоб усунути суперечності між протоколом та відеозаписом з бодікамер поліцейських. Також звертав увагу, що йому не було надано можливості надати пояснення, а відмітка в матеріалах справи про його відмову від свідчень на підставі статті 63 Конституції України не відповідає фактичним обставинам, зафіксованим на відео.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 545597 від 19 грудня 2025 року 19 грудня 2025 року о 20 год 50 хв. по вул. Центральній в с. Кам`яногірка Хмільницького району Вінницької області  ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz S320 CDI», держаний номерний знак  НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510». Результат – 1,19 проміле.
Суд першої інстанції визнав  ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, як на підставу доведеності вини послався, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку тестування приладом «Drager Alcotest 7510», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог статті 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає в тому, що особа має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина перша статті 266 КУпАП).
За змістом статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (частина перша статті 254 КУпАП, частина друга статті 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.
Як видно з матеріалів справи у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 545597 від 19 грудня 2025 року зазначено, що  ОСОБА_3 керував транспортним засобом 19 грудня 2025 року о 20 год 50 хв. Водночас, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських видно, що фіксація події розпочалася лише о 22 год. 47 хв.
Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування  ОСОБА_3 транспортним засобом о 20 год 50 хв. 19 грудня 2025 року, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції, вказавши у постанові час вчинення правопорушення – 22 год 47 хв., фактично самостійно змінив обсяг обвинувачення, що є недопустимим. 
Відповідно до положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти Росії») (рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Апеляційний суд також звертає увагу, що згідно з пунктом 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Очевидно, що на місці зупинки транспортного засобу огляд поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів повинен бути проведений не пізніше двох годин після зупинки транспортного засобу (адже у разі незгоди з його результатом забезпечити доставлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я фізично не можливо).
Як видно з роздруківки з алкотестера «Drager» огляд водія ОСОБА_3 був проведений о 22 год 58 хв., тобто через 02 год. і 08 хв. після того, як він керував транспортним засобом.
Тобто наявні у справі докази вказують на те, що ОСОБА_3 о 22 год 58 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, а не керував о 20 год 50 хв. транспортним засобом в стані такого сп`яніння, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення у протоколі.
Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів у справі, його складення з порушенням імперативних процесуальних норм щодо встановлення точного часу події позбавляє цей документ статусу допустимого доказу в розумінні статті 251 КУпАП.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП через суттєві суперечності щодо часу вчинення правопорушення та відсутність у матеріалах справи належних доказів факту керування особою транспортним засобом у вказаний у протоколі час, що унеможливлює установлення наявності в діях  ОСОБА_2 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, то суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, усунути ці порушення закону суд апеляційної інстанції самостійно не може, відповідно постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Цельнера Олексія Борисовича задовольнити.
Постанову судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:          О. С. Панасюк