справа № 274/1073/26
провадження № 2/0274/1634/26

Рішення
Іменем України 
04.05.2026 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - 

в с т а н о в и в :

Представник позивача Сердійчук Я.Я. звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Факторинг партнерс" заборгованість за кредитним договором №3231706 від 13.05.2021 в розмірі 93200,00 грн та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.05.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір №3231706, згідно якого відповідачці надано грошові кошти в сумі 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10200 грн., за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму, однак відповідачка умови договору не виконала. 
26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення права вимоги № 26-07/2024, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до ОСОБА_2 за кредитним договором №3231706 від 13.05.2021.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредиту та сплаті процентів за його використання, що підлягають стягненню становить 93200,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 грн., за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 70200,00 грн., за комісією - 3000 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором №3231706 від 13.05.2021 у розмірі 93200,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.02.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій (а.с.71).
Копію ухвали суду про відкриття провадження відповідачка отримала 20.02.2026 року ( а.с.74). 
З матеріалами справи відповідачка ознайомилася 03.03.2026 ( а.с.75). 
09.03.2026 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, згідно якого остання заперечує факт укладення кредитного договору №3231706 від 13.05.2021, перерахунок коштів на належний їй банківський рахунок, не погоджується з розрахунком заборгованості. Зазначає, що у неї взагалі ніколи не було відкрито рахунок у OTP Bank. Вважає, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що їй після укладення кредитного договору №3231706 від 13.05.2021 було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договору. Вказує, що доказом того, що вона не укладала договір № 3231706 від 13.05.2021 року з ТОВ «Факторинг Партнерс» є також її звернення до органів поліції щодо шахрайських дій. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №120220654800000369 від 21.09.2022 року, 21.09.2022 року до Бердичівського РВП звернувся адвокат Сліпчук П. Г1. в інтересах ОСОБА_1 з приводу того, що відносно останньої в період часу з 07.05.2021 року по 13.05.2021 року, невстановлені особи вчинили шахрайські дії, чим спричинила ОСОБА_1 матеріального збитку близко 12000,00 грн., правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст. 190 КК України. Досудове розслідування по даній заяві триває до теперішнього часу. Такі дії вказують на те, що нею вживалися необхідні заходи для усунення несприятливих для сторін наслідків і своєчасного повідомлення банку про неправомірне використання банківського рахунку. За наведених обставин у задоволенні позову просить відмовити (а.с.78-88).
09.03.2026 відповідачкою на адресу суду скеровано клопотання про витребування письмових доказів ( а.с. 89-90).  
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2026 за клопотанням відповідачки витребувано у ТОВ "Фінансова компанія "Елаєнс" інформацію про повний номер платіжної картки № НОМЕР_1 , на яку було здійснено операцію: згідно квитанції №08d8a084-56c3-4l43-bd50- ff384b30df4a_637565470875504853 про перерахунок коштів, код платника: 40484607, платник: ТОВ «Мілоан», Банк Платника AT «Альфа банк», IBAN Платника: НОМЕР_2 ; отримувач: Власник платіжної картки 533194ХХХХХХ0505, Дата здійснення операції: 13.05.2021, Найменування платіжної системи: Mastercard Банк-еквайр: OTP Bank. Реквізити ймовірного власника карти (РНОКПП НОМЕР_3 ОСОБА_1 ); витребувано у AT «ОТП Банк» інформацію про належність платіжної картки НОМЕР_1 , а саме прізвище, ім`я, по батькові, дату народження особи на яку було відкрито зазначений банківський рахунок та на підставі яких документів (паспорт, картка платника податків), дату відкриття зазначеного рахунку. Реквізити ймовірного власника карти ( реквізиті ймовірного власника РНОКПП НОМЕР_3 ОСОБА_1 ) (а.с.103).
16.03.2026 представником ТОВ «Факторинг Партнерс» подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що наданими стороною позивача доказами підтверджено факт укладення кредитного договору №3231706 від 13.05.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 . Вважає, що відповідачкою не надано жодного документу, який би засвідчував факт скоєння злочину стосовно неї, в частині підроблення документів, підпису, отримання коштів, тощо. Відповідачкою не надано доказів того, що за результатами досудового розслідування було встановлено наявність події кримінального правопорушення. Отже, твердження відповідачки про те, що відносно неї було вчинено кримінальне правопорушення є припущеннями. Зазначає, що позивачем надані належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують, що відповідачка ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; надала відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети (ПІП, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту, номер платіжної картки та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодилася з запропонованими умовами договору та підписала їх, тому вважає, що позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договору та перерахування коштів за ним (а.с.106-113).
16.03.2026 на адресу суду представником позивача подано клопотання про витребування доказів ( а.с. 118 -120). 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19.03.2026 витребувано з Акціонерного товариства «ОТП Банк» (Код ЄДРПОУ 51685166, 01033, м.Київ, вул.Жилянська, 43)- інформацію чи видавалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кредитна картка № НОМЕР_4 (віртуальна чи фізична) та надати повний номер банківськоїкартки№ НОМЕР_4 ; докази зарахування на картку № НОМЕР_4 кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн., які 13.05.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за номером картки № НОМЕР_4 за період із 13.05.2021 по 13.06.2021; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_4 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою№ НОМЕР_4 з 13.05.2021 по 13.06.2021 року; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_5 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.125 - 126).  27.03.2026 відповідачкою подано заперечення на відповідь на відзив та клопотання про поновлення строку на подання заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.132-142).
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 30.03.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заперечення на відповідь на відзив. Заперечення на відповідь на відзив залишено без розгляду (а.с.148).
08.04.2026 року представником позивачка на адресу суду подані письмові пояснення, згідно яких просить поновити строк та долучити до матеріалів справи докази, які подані разом з поясненнями. 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 30.04.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів. Долученні до письмових пояснень докази залишено без розгляду. 
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.
За приписами ч. ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Момент укладення договору визначено у частині перші статті 638 ЦК України, у якій зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №575/476/16 (провадження №14-306цс18).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку про те, що цивільно-правовий договір можна вважати укладеним за наявності таких умов: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.
Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).
У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.
Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.
Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.
Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) суд зробив висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами".
Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.
Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.
Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом установлено з доданих до позовної заяви копій письмових доказів, що 13.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 3231706, згідно з умовами кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 20000 грн зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом, та виконати інші у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. До вказаного договору долучено: додаток № 1 - графік платежів за договором про споживчий кредит 102412174 від 10.09.2021; додаток № 2 - Паспорт споживчого кредиту № 3977588; Анкету-заяву на кредит № 102412174 від 10.09.2021, Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (а.с.27-30, 33-39).
Договором про споживчий кредит №3231706 від 13.05.2021 (пункт 1.3.) передбачається, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 13.05.2021.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 12.06.2021 (пункт 1.4.). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок (пункт 2.1 договору).
Проценти за користування кредитом: 10200,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.(п. 1.5.2. договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору).
Крім того, пунктом 2.3 договору передбачені умови пролонгації договору на 3, 7, 15 днів за відповідною пропозицією позикодавця із обов`язковим вчиненням позичальником певних дій, у тому числі сплатою комісії за продовження кредиту та частки заборгованості по кредиту; волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту підтверджується здійсненням ним відповідного платежу.
Відповідно до п. 6.1. договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з п. 6.2. договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS- повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Підписання договору зі сторони позичальника ОСОБА_1 здійснювалось з використанням одноразового ідентифікатора L34155, надісланого кредитодавцем смс-повідомленням на номер мобільного телефону НОМЕР_5 (а.с.40).
Згідно квитанції №08d8a084-56c3-4143-bd50-ff384b30df4a_637565470875504853 13.05.2021 «Мілоан» перераховано кошти в сумі 20000,00 грн за кредитним договором №3231706 від 13.05.2021 власнику платіжної картки НОМЕР_1 (а.с.41).
Відповідно до Відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» та розрахунку заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» загальний розмір заборгованості за договором №3231706 від 13.05.2021, становить: 93200,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 20000,00 грн., за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 70200,00 грн., за комісією - 3000 грн. (а.с.9, 42 - 43).
26.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає (відступає) фактору (новому кредиторові) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги, що належать клієнту, до боржників за кредитними договорами. Згідно п. 6.1.3. вказаного вище договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.10-25).
У відповідності до наявних в матеріалах справи реєстру боржників, витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №26-07/2024 від 26.07.2024, платіжної інструкції від 26.07.2024, Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 25.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» набуло 26.07.2024 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3231706 від 13.05.2021 на загальну суму 93200,00 грн (а.с.20-26).
Відповідачка ОСОБА_1 категорично заперечує укладення із ТОВ «Мілоан» договору №3231706 від 13.05.2021, зазначаючи, що цей договір не підписувала, кредитних коштів не отримувала, картковий рахунок № НОМЕР_1 їй не належить.
З досліджених доказів встановлено, що у довідці по заявці на кредит №3231706 від 13.05.2021 реквізити платіжного засобу для надання коштів зазначено: № 533194ХХХХХХ0505.
Окрім цього, перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів у розмірі 20000 грн. на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 , позивачем доводиться квитанцією №08d8a084-56c3-4143-bd50-ff384b30df4a_637565470875504853 від 13.05.2021.
Однак, у копії квитанції не зазначений повний номер рахунку отримувача, що унеможливлює ідентифікацію отримувача перерахованих коштів.
Разом із тим, як вбачається з довідки АТ "ОТП Банк" №73-1-1/1787-БТ від 18.03.2026, наданої на виконання ухвали суду від 10.03.2026, у АТ "ОТП Банк" відсутні відкриті рахунки на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що надана суду копія квитанції №08d8a084-56c3-4143-bd50-ff384b30df4a_637565470875504853 від 13.05.2021 відповідно до якої 13.05.2021 відбувся переказ кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» у сумі 20000 грн. згідно договору №3231706 від 13.05.2021 за номером платіжної картки № НОМЕР_1 не є належним та достатнім доказом на підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів.
Тому судом установлено, що кредитні кошти були перераховані на картку, яка не належить ОСОБА_1 у той день, коли нею був підписаний договір №3231706 від 13.05.2021 шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Крім цього, суд встановив, що відповідачка за фактом оформлення кредиту на її ім`я зверталася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 21.09.2023. Номер кримінального провадження: 12022065480000369 (а.с.100).
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022065480000369 від 22.09.20222 вбачається, що представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат Сліпчук П.П. 21.09.2022 звернувся до Бердичівського ВП із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме що в період часу з 07.05.2021 по 13.05.2021 невстановлені особи вчинили шахрайські дії, чим спричинили останній матеріальний збиток на суму 12 000,00 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виявляла свою волю до вчинення спірного правочину. Укладення договору №3231706 від 13.05.2021 відбувалося поза її волею, оскільки невідома особа невстановленим способом оформила позику з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан».
З наданих документів, вбачається, що при оформленні кредиту, особисті дані зазначені зловмисником в заяві, не відповідають дійсності. Зокрема, з матеріалів справи, зокрема грошові кошти - позика на ім`я ОСОБА_1 зараховані на рахунок іншої особи в установі банку, в якому відповідачка рахунків не мала, що на думку суду, також підтверджує факт шахрайських дій з використанням особистих даних відповідачки.
Вищевказані обставини підтверджують факт того, що договір №3231706 від 13.05.2021 року, був укладений не відповідачкою, а невідомими особами з використанням її персональних даних.
Суд вважає, що за вказаних обставин, заповнення онлайн-анкети на сайті miloan.ua 13.05.2021 від імені відповідачки із зазначенням її персональних даних, а також отримання смс-повідомлення чи іншим чином одноразового ідентифікатору та введення його на даному на сайті від імені відповідачки, не можна вважати належним способом ідентифікації фізичної особи.
Таким чином у сторони договору - позичальника було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору, даний договір не було підписано позичальником, тобто договір не містить усіх істотних умов, що вказує про неукладеність спірного договору.
Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі № 383/1354/18.
Відтак, ураховуючи, що ОСОБА_1 не укладала з ТОВ «Мілоан» договір про отримання грошових коштів, які були перераховані на банківську картку, яка відповідачці не належить, рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 в АТ «ОТП Банк» відсутні, з метою захисту своїх інтересів відповідачка зверталася до правоохоронних органів, щойно про це дізналася, отримавши письмове повідомлення про наявність боргу, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що при укладенні договору для якого законом визначена обов`язкова письмова форма (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа), не було дотримано вимог ст.ст.11,12 Закону України "Про електронну комерцію " та положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір та ідентифікації особи позичальника , а також сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, такий договір є неукладеним.
Позивач у справі не надав суду належних доказів на підтвердження укладення спірного кредитного договору, вчиненого в електронній формі, саме між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , відсутні докази отримання позивачкою кредитних коштів та докази користування нею цими коштами, а відтак, суд дійшов висновку, що оспорений договір не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та не вважається укладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини
Таким чином, на підставі вищевикладеного та враховуючи викладене ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами існування обставин, на які він покликається в обґрунтування заявлених позовних вимог до відповідачки, тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись ст. 12-13,76-81,89,133,137,141,247,258,263-265,274-275,279,364 ЦПК України, суд
у х в а л и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст рішення виготовлено 04 травня 2026 року  

Суддя: Т.М. Вдовиченко