Справа № 214/1511/25
Провадження № 2/211/190/26

РІШЕННЯ
іменем України

02 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Лебеженка В.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Строганової Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. через модуль підсистеми ЄСІСТ «Електронний суд» звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в якому просив суд: поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016; стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016 у загальному розмірі 133 140 грн. 74 коп., що включає: суму заборгованості – 85 306 грн. 02 коп., інфляційні втрати – 40 150 грн. 17 коп., 3% річних – 7 684 грн. 55 коп.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. 00 коп.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 04.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду №200495167 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 32 871 грн. 07 коп. зі встановленим строком користування з 04.04.2016 до 04.04.2019, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у строк встановлений договором та сплатити відсотки за користування кредитом. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016, укладеним із ОСОБА_1 
23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому, згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається.
Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016, укладеним із ОСОБА_1 , належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 28.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 85 306 грн. 02 коп., з яких: 29 704 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом; 55 601 грн. 39 коп. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із фіксацією у додатку до договору – реєстрі кредитних договорів. Крім цього, позивач нарахував суму збитків з урахуванням 3% річних – 7 684 грн. 55 коп., суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань – 40 150 грн. 17 коп. Загальний розмір заборгованості – 133 140 грн. 74 коп.
Також зазначає, що кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутися до суду в межах строку позовної давності через тривалий судовий процес у справі №910/11298/16, яка розглядалася Господарським судом міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 №1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Предметом спору у справі №910/11298/16 була приналежність права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивальника, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». І лише на початку 2023 року в результаті примусового виконання постанови суду позивачем були отримані оригінали документів, а саме: кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлене на підставі договору від 20.07.2020. Окрім цього звертає увагу суду на наявність підстави для поновлення строку позовної давності поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), у зв`язку з чим строки позовної давності було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин відповідно до п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ. Також звертає увагу, що до об`єктивних причин звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, позивач виокремлює введення воєнного стану на території України та рішення Ради суддів України, які носять рекомендаційний характер і де зазначено про заборону скорочувати чи прискорювати будь-які форми судочинства і по можливості процесуальні строки продовжувати щонайменше до кінця воєнного стану. У зв`язку з чим просив суд поновити строк позовної давності для подання позову до суду.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.03.2025 матеріали позовної заяви передано для розгляду за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами та заперечуючи проти їх задоволення, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Ткаченко О.П. подав відзив на позов. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності, який просив застосувати. Крім того, представник відповідача вважав, що позивачем не надано належних доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016, укладеним із ОСОБА_1 , що б надавало ТОВ «Діджи Фінанс» право на звернення до суду з вимогами щодо стягнення з неї боргу. 

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції сторін.
Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 04.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №200495167, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит за типом продукту – «Кредит готівкою» у розмірі 32 871 грн. 07 коп. строком користування 1095 днів з 04.04.2016 до 04.04.2019, розмір процентної ставки 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, починаючи з 1 місяця строку дії договору та до його закінчення. Сукупна вартість кредиту 198,22% річних, порядок надання кредиту – переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 . Водночас, відповідач зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами відповідно до Графіку платежів за кредитним договором шляхом здійснення щомісячних платежів до 04 числа кожного місяця з травня 2016 року до квітня 2019 року.
На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 позивачем надані: заява №200495167 від 04.04.2016, анкета №2620987 від 04.04.2016; графік платежів до кредитного договору; довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 04.04.2016; договір добровільного страхування життя від 04.04.2016.
Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до Банку, отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальником з умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодилася з умовами з приводу процентної ставки за кредитом; та позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин були складені заява (оферта), довідка про умови кредитування та тарифи по продукту, та хто ознайомлений з викладеними в них умовами.
Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладений сторонами правочину у простій письмовій формі, містить елементи договору приєднання, відповідає вимогам ЦК України. Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після його підписання у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ПАТ «Банк Михайлівський» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору, дійсність якого є доведеною обсягом наявних у справі доказів. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір.
Судовим розглядом також встановлено, що після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 27 000 грн. 00 коп. для погашення заборгованості позичальника за іншими кредитними договорами (відповідно до умов додатку №1 до заяви – доручення на списання та перерахування грошових коштів з рахунку); 493 грн. 07 коп. – утримання разової комісії за надання кредиту; 4980 грн. 00 коп. – на користь ПрАТ «СК «ФОРТЕ» за договором добровільного страхування від нещасних випадків та фінансового ризику; 199 грн. 00 коп. – на користь ПрАТ «СК «ФОРТЕ» за договором добровільного страхування майна фізичних осіб «ЕКСПРЕС МАЙНО»; 199 грн. 00 коп. – на користь ТДВ «СК «М-ЛАЙФ» за договором добровільного страхування життя за пакетом програми страхування «ПЕРСОНАЛЬНИЙ МЕДИЧНИЙ ПОМІЧНИК» (сукупно складає узгоджену сторонами суму кредиту 32 871 грн. 07 коп.), що підтверджується виписками по рахунку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення.
Факт видачі кредиту та розмір заборгованості підтверджується банківською випискою по картці відповідача. Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 у справі № 298/825/15, зазначивши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак виступають належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
23.05.2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016, укладеним із ОСОБА_1 .
Приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», було предметом спору у справі №910/11298/16 Північного апеляційного господарського суду за позовною заявою ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ТОВ ФК Плеяда, ТОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ ФК Плеяда, визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 №1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда2 та ТОВ «ФК «Фагор».
Постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №910/11298/16 від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 визначено зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2 - зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2.
Оригінали документів, а саме, кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлене на підставі договору від 20.07.2020, не були передані ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». На примусове виконання постанови Господарського суду міста Києва у справі №910/11298/16 від 01.07.2021 за заявою ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від 12.08.2021, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. відкрито ВП №66483131 щодо ТОВ ФК Плеяда та від 12.08.2021 відкрито ВП №66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», про що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №66483131 та №66491947.
Заборгованість позивачем розрахована станом на дату укладання договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» і зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів та становить 85 306 грн. 02 коп., з яких: 29 704 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом; 55 601 грн. 39 коп. заборгованість за відсотками. Позивачем також на суму заборгованості нараховано збитки у порядку ч.2 ст.625 ЦК України за період з 28.01.2022 до 28.01.2025 у виді 3% річних – 7 684 грн. 55 коп., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань – 40 150 грн. 17 коп.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях ОСОБА_1 підтверджується Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами та випискою по особовому рахунку. Крім того, матеріали справи не містять доказів на спростування розміру заборгованості відповідача за тілом кредиту перед позивачем, власного контррозрахунку заборгованості відповідач та її представник не навели.
Разом з тим, оцінюючи обґрунтованість та доведеність належними доказами заявлених вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом суд зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за відсотками саме у заявленому розмірі. Оцінюючи як доказ існування заборгованості по процентам додану позивачем виписку по рахункам, суд не може прийняти її до уваги, оскільки вказаний документ не містить жодного розрахунку заборгованості по процентам з моменту укладення договору, а також не містить інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками, а також періоду нарахування відсотків, в результаті чого суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків. Крім того, за відсутності належних доказів суд позбавлений можливості перевірити правову природу нарахованих процентів, розмір яких вочевидь не відповідає ставці, узгодженій сторонами при укладенні договору.
Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц.
Відтак, з огляду на доведеність надання відповідачеві кредиту та користування ним, залишок заборгованості за тілом кредиту у сумі 29 704 грн. 63 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016 у розмірі 29 704 грн. 63 коп. заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Правові підстави для стягнення заборгованості по процентам відсутні з огляду на відсутність доказів на їх підтвердження.
Стосовно стягнення з відповідача збитків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у виді 3% річних та збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.625 ЦК України є два самостійні елементи компенсації за прострочення грошового зобов`язання: 3% річних від простроченої суми та індексація боргу відповідно до встановленого індексу інфляції.
Три відсотки річних – це визначена законом плата за користування боржником чужими грошовими коштами. На відміну від штрафних санкцій, які мають карну природу та застосовуються як засіб впливу на боржника за порушення зобов`язання, 3% річних від простроченої суми мають компенсаційний характер.
Інфляційні втрати (індексація) спрямовані на відшкодування кредиторові знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Механізм індексації забезпечує збереження купівельної спроможності грошової суми, що належить кредиторові, на рівні, який був у момент порушення грошового зобов`язання.
Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані прострочення і збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Разом з тим, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як вбачається з розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, такі здійснені позивачем за період з 28.01.2022 до 28.01.2025, проте стягнення їх з 24 лютого 2022 року є неможливим в силу вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та оскільки воєнний стан в Україні наразі не припинено та не скасовано.
Відтак, стягнення збитків, нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України можливе виключно за період з 28.01.2022 до 23.02.2022 включно, що складає 475 грн. 27 коп. інфляційних втрат (з розрахунку: 29 704,63 * 1.01600000 - 29 704,63) та 65 грн. 92 коп. 3% річних (з розрахунку: 29 704,63 * 3 % * 27 : 365 : 100). Отже, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності.
Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27 червня 2023 року Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 1 липня 2023 року в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу.
Тобто строки, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжено на строк дії такого карантину, а саме: з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року.
У зв`язку з військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон набрав чинності 17 березня 2022 року.
Законом України від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Із вказаними позовними вимогами у цій справі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулися до суду у лютому 2025 року, тобто в межах строку позовної давності, який зупинявся, оскільки час, який минув спочатку після введення карантину, а надалі з моменту введення воєнного стану, не враховувався при обчисленні строку позовної давності. Відтак, правові підстави для застосування позовної давності в рамках спірних правовідносин відсутні, а доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016 у загальному розмірі 30 245 грн. 82 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту – 29 704 грн. 63 коп., 3% річних – 65 грн. 92 коп., інфляційні втрати – 475 грн. 27 коп.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі пропорційно частині задоволених вимог (23%), що складає 1 610 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 557 грн. 15 коп. судового збору. 
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №200495167 від 04.04.2016 у загальному розмірі 30 245 грн. 82 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту – 29 704 грн. 63 коп., 3% річних – 65 грн. 92 коп., інфляційні втрати – 475 грн. 27 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» 1 610 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 557 грн. 15 коп. судового збору пропорційно частині задоволених вимог.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Лебеженко