П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36339/25	

Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 
при секретарі – Потомському А. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, - 

В С Т А Н О В И Л А :
ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” звернулось до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 24.06.2025 № 20353/15-32-09-01-ДПС/ТД-ФС.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на підставі акту Головного управління ДПС в Одеській області “Про результати фактичної перевірки з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими для виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним” від 28.04.2025 року № 20353/15-32-09-01, відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 24.06.2025 № 20353/15-32-09-01-ДПС/ТД-ФС, якою було встановлено порушення вимог ст. 24 КЗпП України у зв`язку із неоформленням трудових відносин з шістьма особами водіями ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА”, а саме Tumuklu Mustafa, Радовим Петро, Крутовським Денисом, Ertugrul Omet, Kurt Ibrаgim, Teke Mehmud та накладено штраф у сумі 480 000,00 гривень. Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, зазначило, що дійсно позивачу на праві власності належать транспортні засоби, на якому вказані особи (водії) здійснювали перевезення вантажів. Однак, не перебували у трудових відносинах з позивачем, оскільки між позивачем та турецькою компанією-нерезидентом ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI протягом 2022-2023 років було укладено низку договорі оренди транспортних засобів, належних позивачу на праві власності, а також було укладено договір надання транспортних послуг, відповідно до якого позивач доручив ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI надати транспортні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом за його заявками, при цьому, перевезення мало здійснюватися водіями турецької компанії, що забезпечували технічну справність, заправку паливом та супровід транспортних засобів у процесі виконання перевезень. Тому позивач вважає, що ним не було допущено порушень вимог ст. 24 КЗпП України, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” – задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 24.06.2025 № 20353/15-32-09-01-ДПС/ТД-ФС.
Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА”.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що за наслідками фактичної перевірки ГУ ДПС в Одеській області складено Акт. У розділі 3 Акта зазначено, що на підставі даних з Єдиної автоматизованої системи транспортних накладних (CMR), ТОВ «ЗЕЛАЛ УКРАЇНА» упродовж 2022- 2024 років здійснювало міжнародні вантажні перевезення за участі шести водіїв Tumuklu Mustafa, Радовим Петром, Ertugrul Omer, Kurt Ibrahim, Teke Mehmut та Крутовським Денисом та з ними не було належним чином оформлено трудові відносини, що є порушенням статті 24 КЗпП України.
Вказує, що посилання на інформацію, що міститься в інформаційному листі ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI від 13.10.2025 (№ б/н, що додається) не може бути належним доказом ситуації з правовідносинами, адже носить інформативний характер та не може бути взята до уваги судом як аксіома щодо трудових відносин між ТОВ «ЗЕЛАЛ Україна» та вищепереліченими співробітниками, праця яких використовувалась без належного оформлення. В Акті фактичної перевірки відсутні будь-які відомості про надання цього листа посадовим особам ДПС, що свідчить про його відсутність на момент перевірки та дає підстави вважати, що вказаний лист було додано після виявлення порушення з метою уникнення відповідальності.
Зазначає, що незрозуміло все ж таки яким саме трудовим законодавством керується позивач під час використання праці вказаних осіб- цивільно-правові договори, трудові договори чи договором «аутстафінгу» та чому саме в транспортних накладних дані особи зазначені як водії ТОВ «ЗЕЛАЛ УКРАЇНА», хоча позивач наполягає, що дані водії є працівниками іншого підприємства
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці отримано лист Головного управління ДПС в Одеській області від 26.05.2025 Nє9755/5/15-32-09-01, яким надано матеріали фактичної перевірки ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА”, код ЄДРПОУ: 43952210, за податковою адресою: 65023, м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 30, кв. (офіс) та адресою здійснення господарської діяльності: Одеська обл., Одеській р-н., с. Бурлача Балка, вул. Чорноморська дорога, буд. 15-А, оф. 16. Фахівцями управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області проведено фактичну перевірку Товариства у термін з 17.04.2025 року по 25.04.2025 року, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб?єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов?язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним (далі - Акт) № 20353/15-32-09-01 від 28.04.2025.
Відповідно до Акту зазначено, що до відомостей які містяться в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи транспортних накладних (CMR) ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” здійснило транспортні перевезення вантажів із залученням найманої праці водіїв, зокрема: 
- 01.03.2024 здійснено перевезення вантажів ТОВ “ІНТЕКС АГРАР” (Україна, 11a) 65089, Одеська область, місто Одеса, вул. Вільямса Академіка, б. 59-е, кімната одержувач IMPLANT COMPANY IRAQ ZAKHO, митна декларація 24UA401020012084U4, водієм Tumuklu Mustafa (паспорт НОМЕР_1 ), на транспортних засобах (вантажний сідловий тягач SCANIA, напівпричіп KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_2 ); 
- 23.04.2024 здійснено вантажів ТОВ “Вінницька птахофабрика” (24320, Україна, Ладижин, вул. Слобода, буд. 141) одержувач Al Hasanat for General Traidings and Food Supplies Со, митна декларація 24UA500500006191U4, водієм ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 ), вантажний сідловий тягач марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 
- 05.10.2023 здійснено перевезення вантажів ТОВ “ХАРКІВСЬКА ТОРГОВО- ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ” (62415, Харківська обл., Україна) одержувач AL-JABRI GENERAL TRADING COMPANI LIMITED LIABILITY Baghdad, № 81, 0013577U0, водієм Ertugrul Omer (паспорт НОМЕР_5 , на транспортних засобах (вантажний сідловий тягач марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_6 ); 
- 23.08.2022 здійснено перевезення вантажів ТОВ “АГРО СТАР ЮКРЕИН” (Україна, 65031, Одеська обд., м. Одеса, вуд. Промислова, б. 28 К) одержувач TR SOYLU YEM TARIM SANAYI VE TICARET A.S. ISTIKLAL-KURTPINAR OSB MAH.ATATURK CAD. NO: MURATLI/TEKIRDAG TURKEY, митна декларація UAS00090/2022/008886, водієм Kurt Ibrahim (паспорт НОМЕР_7 ), транспортних засобах (вантажний сідловий тягач марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_8 , напівприч
- 21.08.2022 здійснено перевезення вантажів ТОВ “РАЙКОМІЯ” (Україна, 65031, Одеська обд., м. Одеса, вуд. Хімічна, б. 1/2) одержувач TR SOYTEX TARIM VE YEM SAN.TIC.LTD.STI Konak Mh, Egitimciler Cd, Mesciog lu Plaza, No:2, Kat:5, Daire: 19 Nilufer/Bursa водієм Teke Mehmut (паспорт НОМЕР_9 ), на транспортних засобах (вантажний сідловий тягач SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_10 , напівпричіп SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_11 ); 
- 20.07.2022 здійснено перевезення вантажів ТОВ “РАЙКОМІЯ” (Україна, 65031, Одеська обл., м. Одеса, вуд. Хімічна, б. 1/2) одержувач TR YASMINA NUTS BAKLIYAT SANAYI VE TICARET LIMITEDSIRKETI FATIH MAH. GAZI MUSTAFA KEMAL BULVARI BLV.KURTULUS LIFE KURTULUS LIFE PLAZA KAPINO:18 MEZIYU/MERSIN, UA500130/2022/011931, водієм ОСОБА_2 , на транспортних засобах SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_12 , напвпричіп SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_11 ). 
У розділі 3 Акта зазначено, що на підставі даних з Єдиної автоматизованої системи транспортних накладних (CMR), ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” упродовж 2022-2024 років здійснювало міжнародні вантажні перевезення за участі шести водіїв Tumuklu Mustafa, Радовим Петром, Ertugrul Omer, Kurt Ibrahim, Teke Mehmut та Крутовським Денисом та з ними не було належним чином оформлено трудові відносини, що є порушенням статті 24 КЗпП України. 
Не погоджуючись із викладеними в акті фактами, позивач в особі представника надало 07.05.2025 року запереченнях на акт, в якому було зазначено, що перевезення здійснювались з використанням орендованих транспортних засобів, і за умовами укладеного з турецькою компанією ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI договору надання транспортних послуг.
З наданих до заперечень на Акт документів вбачається, що 01.01.2022 року між ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” та турецькою компанією ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI було укладено договір надання транспортних послуг № 1/1-2022, відповідно до якого позивач доручає, а турецька компанія зобов`язується надати транспортні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом за його заявками, а перевезення здійснюється водіями турецької компанії, що забезпечували технічну справність, заправку паливом та супровід транспортних засобів у процесі виконання перевезень.
Також судом встановлено, що між ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” та турецькою компанією ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI було укладено низку договорів оренди транспортного засобу, відповідно до яких орендодавець (позивач) передає в тимчасове користування орендареві автомобілі які належать орендодавцеві на праві приватної власності. 
Відповідно до п. 1.2. вказаних договорів орендар бере на себе усі витрати пов?язані з використанням автомобіля у своїй діяльності.
Відповідно до умов користування відповідними автотранспортними засобами їх обслуговування, заправлення та зберігання покладається на орендаря протягом строку дії договору з моменту їх передачі останньому до моменту повернення власнику. 
Отже, згідно умов договорів оренди, транспортні перевезення вантажів здійснювалися без залучення найманої праці водіїв підприємства. 
Відповідно до п. 1.1 договору оренди від 31.12.2022 № 3-2022, орендодавець передає в тимчасове користування орендареві автомобілі які належать орендодавцеві на праві приватної власності серед яких зазначені BH4721PX (на якому здійснювали перевезення Tumuklu Mustafa та Радовий Петро). 
Відповідно до п. 1.1 договору оренди від 01.12.2022 № 2-2022, орендодавець передає в тимчасове користування орендареві автомобілі, які належать орендодавцеві на праві приватної власності серед яких зазначений BH1309XF (на якому здійснював перевезення Ertugrul Omer). 
Відповідно до п. 1.1 договору оренди від 01.01.2022 № 1-2022 в редакції чинній на 02.01.2022, орендодавець передає в тимчасове користування орендареві автомобілі які належать орендодавцеві на праві приватної власності серед яких зазначені BH22180E/ AI3253XF (на якому здійснював перевезення Kurt Ibrahim), BH55490C/BH1256XF (на якому здійснювали перевезення Теkе Mehmut та Крутовський Денис). 
Судом також встановлено, що за вказаними укладеними між позивачем та турецькою компанією ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI договорами оренди транспортних засобів та договором надання транспортних послуг були складені відповідні заявки, підписані акти наданих послуг.
Крім того, листом турецької компанії ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI від 13.10.2025 року було зазначено, що у процесі взаємодії між нею та ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” було укладено низку договорів оренди транспортних засобів, а також договори, які передбачали надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, зокрема, відповідно до умов договорів оренди від 01.01.2022 №1-2022, 01.12.2022 №2-2022 та 31.12.2022 №3-2022, компанія ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” передавала ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI у тимчасове користування власні автомобілі, що використовувалися для перевезення товарів. Перевезення виконувалися водіями турецької компанії, які забезпечували технічну справність, заправку паливом та супровід транспортних засобів у процесі виконання перевезень. Крім того, між сторонами діяв договір, відповідно до якого за заявками ТОВ “Зелал Україна” здійснювалося транспортування продукції орендованими автомобілями, з повним забезпеченням з боку турецької компанії.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність винесеної відповідачем постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 24.06.2025 № 20353/15-32-09-01-ДПС/ТД-ФС, оскільки оплата фізичним особам, вказаним у спірній постанові, позивачем не здійснювалась, вказані особи не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку позивача, тобто зазначені особи не були в трудових відносинах із позивачем.
При цьому також зазначив, що зі змісту укладеного договору вбачається, що він за своїм змістом не є типовим договором Аутсафінгу, оскільки містить в собі ширше коло обов`язків сторін, не має змістом лише отримання найманої праці, адже в ньому передбачені обов`язки перевезення вантажу позивача, що виконувалось водіями турецької компанії, які забезпечували технічну справність, заправку паливом та супровід транспортних засобів в процесі виконання перевезень.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Головним питанням при вирішенні спірних правовідносин є встановлення наявності або відсутності фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, фактичне виконання особою трудових функцій без оформлення трудових відносин.
Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові.
В акті, складеному контролюючим органом за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.
Так, статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до частини 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Визначення трудового договору міститься у частині першій статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу / укладення гіг-контракту" від 17.06.2015 №413 передбачено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу / укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.
Відповідно до пункту другого частини 5 статті 50 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI "Про зайнятість населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством (стаття 53 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI "Про зайнятість населення").
Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Водночас, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
При цьому, повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення шляхом накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 КЗпП України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної фактичної перевірки Товариства у термін з 17.04.2025 року по 25.04.2025 року, складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб?єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов?язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним (далі - Акт) № 20353/15-32-09-01 від 28.04.2025, відповідно до якого ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” здійснило транспортні перевезення вантажів із залученням найманої праці водіїв, зокрема: 
- 01.03.2024 здійснено перевезення вантажів ТОВ “ІНТЕКС АГРАР” (Україна, 11a) 65089, Одеська область, місто Одеса, вул. Вільямса Академіка, б. 59-е, кімната одержувач IMPLANT COMPANY IRAQ ZAKHO, митна декларація 24UA401020012084U4, водієм Tumuklu Mustafa (паспорт НОМЕР_1 ), на транспортних засобах (вантажний сідловий тягач SCANIA, напівпричіп KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_2 ); 
- 23.04.2024 здійснено вантажів ТОВ “Вінницька птахофабрика” (24320, Україна, Ладижин, вул. Слобода, буд. 141) одержувач Al Hasanat for General Traidings and Food Supplies Со, митна декларація 24UA500500006191U4, водієм ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 ), вантажний сідловий тягач марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 
- 05.10.2023 здійснено перевезення вантажів ТОВ “ХАРКІВСЬКА ТОРГОВО- ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ” (62415, Харківська обл., Україна) одержувач AL-JABRI GENERAL TRADING COMPANI LIMITED LIABILITY Baghdad, № 81, 0013577U0, водієм Ertugrul Omer (паспорт НОМЕР_5 , на транспортних засобах (вантажний сідловий тягач марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_6 ); 
- 23.08.2022 здійснено перевезення вантажів ТОВ “АГРО СТАР ЮКРЕИН” (Україна, 65031, Одеська обд., м. Одеса, вуд. Промислова, б. 28 К) одержувач TR SOYLU YEM TARIM SANAYI VE TICARET A.S. ISTIKLAL-KURTPINAR OSB MAH.ATATURK CAD. NO: MURATLI/TEKIRDAG TURKEY, митна декларація UAS00090/2022/008886, водієм Kurt Ibrahim (паспорт НОМЕР_7 ), транспортних засобах (вантажний сідловий тягач марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_8 , напівприч
- 21.08.2022 здійснено перевезення вантажів ТОВ “РАЙКОМІЯ” (Україна, 65031, Одеська обд., м. Одеса, вуд. Хімічна, б. 1/2) одержувач TR SOYTEX TARIM VE YEM SAN.TIC.LTD.STI Konak Mh, Egitimciler Cd, Mesciog lu Plaza, No:2, Kat:5, Daire: 19 Nilufer/Bursa водієм Teke Mehmut (паспорт НОМЕР_9 ), на транспортних засобах (вантажний сідловий тягач SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_10 , напівпричіп SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_11 ); 
- 20.07.2022 здійснено перевезення вантажів ТОВ “РАЙКОМІЯ” (Україна, 65031, Одеська обл., м. Одеса, вуд. Хімічна, б. 1/2) одержувач TR YASMINA NUTS BAKLIYAT SANAYI VE TICARET LIMITEDSIRKETI FATIH MAH. GAZI MUSTAFA KEMAL BULVARI BLV.KURTULUS LIFE KURTULUS LIFE PLAZA KAPINO:18 MEZIYU/MERSIN, UA500130/2022/011931, водієм ОСОБА_2 , на транспортних засобах SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_12 , напвпричіп SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_11 ). 
У розділі 3 Акта зазначено, що на підставі даних з Єдиної автоматизованої системи транспортних накладних (CMR), ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” упродовж 2022-2024 років здійснювало міжнародні вантажні перевезення за участі шести водіїв Tumuklu Mustafa, ОСОБА_1 , Ertugrul Omer, Kurt Ibrahim, Teke Mehmut та Крутовським Денисом та з ними не було належним чином оформлено трудові відносини, що є порушенням статті 24 КЗпП України. 
Тобто, з акту перевірки вбачається, що відповідно до відомостей, які містяться в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, ТОВ у перевіряємому періоді згідно міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) здійснило транспортні перевезення вантажів, з залученням найманої праці зазначених вище 6 водіїв.
Не погоджуючись із викладеними в акті фактами, позивач в особі представника надало 07.05.2025 року запереченнях на акт, в якому було зазначено, що перевезення здійснювались з використанням орендованих транспортних засобів, і за умовами укладеного з турецькою компанією ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI договору надання транспортних послуг.
З наданих до заперечень на Акт документів вбачається, що 01.01.2022 року між ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА” та турецькою компанією ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI було укладено договір надання транспортних послуг № 1/1-2022, відповідно до якого позивач доручає, а турецька компанія зобов`язується надати транспортні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом за його заявками, а перевезення здійснюється водіями турецької компанії, що забезпечували технічну справність, заправку паливом та супровід транспортних засобів у процесі виконання перевезень.
Надаючи оцінку вищевикладеному, колегія суддів зазначає, що як вже зазначалося, частиною восьмою статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації. 
Разом з тим, питання укладання і виконання цивільно правових договорів регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України). За вказаною нормо договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.1 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 815/5427/17, від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17, від 13 червня 2019 року у справі № 815/954/18, у справі №1840/2507/18, у справі № 824/896/18-а та від 03 березня 2020 року у справі №1540/3913/18.
Характерними ж ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327 (далі також Класифікатор професій); обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Так, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
З аналізу наведених норм Верховний Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегульоване - чинним законодавством України.»
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 22.06.2021 у справі №420/6605/18, від 27.11.2024 у справі №460/52392/22.
В залежності від характеру трудових функцій, обсягу роботи, її систематичності та постійності (сезонності) тощо, трудові договори можуть укладатись на невизначений строк (безстроковий договір), на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (строковий договір) або ж на час виконання певної роботи. Таке правове регулювання трудових відносин щодо видів договорів наведено у статті 23 КЗпП України.
Водночас, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату, що вірно зазначено судом першої інстанції.
Досліджуючи обставини по даній справі, колегія суддів зазначає, що з наданих ТОВ договорів про надання транспортних послуг, договорів оренди транспортних засобів, вбачається, що в сукупності вони містять чіткі вимоги до виконавців щодо отримання результату надання послуг, зокрема, надання транспортних послуг з перевезення вантажів за заявками замовника, тобто метою цих договорів є отримання певного матеріального результату, а не сам процес праці, а ТОВ «Зелал Україна» взаємодіє не з фізичними особами-водіями, а з юридичною особою (Виконавцем) через механізм заявок.
Колегія суддів звертає увагу, що в договорі про надання транспортних послуг прямо вказано, що перевезення здійснюється транспортними засобами, орендованими у замовника, із використанням водіїв, технічного персоналу, пального, технічного обслуговування та забезпечення, які надає виконавець (турецька компанія) (пп2.2 п. 2 Договору № 1/1-2022 від 01.01.2022 року), що є класичною ознакою договору про надання послуг. У трудових відносинах (ст. 24 КЗпП) ці витрати завжди несе власник підприємства, де працює водій.
Крім того, з досліджених заявок до договорів про надання послуг вбачається, що замовник є ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА”, а виконавець ZELAL ULUS.TAS.PET.URN.INS.TAAH.GIDA TARIM URN.SAN. ve TIC.LTD. STI (турецька компанія), тобто заявки підтверджують, що ТОВ замовляє результат (доставку вантажу), а не «купує» робочий час конкретних водіїв. 
Отже, враховуючи вищевикладене, ТОВ не має укладати з водіями трудові договори, оскільки вони виконують роботу в межах зобов`язань свого прямого роботодавця — турецької компанії.
Заявки та договори доводять, що ТОВ не здійснювало «фактичний допуск до роботи», а реалізовувало своє право на отримання транспортних послуг від іноземного контрагента, що повністю відповідає нормам Господарського та Цивільного кодексів України і не підпадає під дію ст. 24 КЗпП.
Щодо доводів апелянта, що вказані договори підтверджують використання працівників іншого підприємства, що регламентується як Аутстафінг, то колегія суддів зазначає наступне.
В українському законодавстві термін «аутстафінг» прямо не закріплений. Проте це явище регулюється як «послуга з надання персоналу» через взаємодію норм Податкового кодексу та Закону «Про зайнятість населення»
Зазначене кореспондує предмету Конвенції про приватні агентства зайнятості №181, яка зокрема регламентує діяльність приватних агентств зайнятості, котрі надають у тому числі послуги, що становлять найм працівників з наміром надання їх у розпорядження третій стороні, яка може бути як фізичною, так і юридичною особою (нижче позначається як підприємство-користувач) і яка визначає їм робочі завдання і контролює виконання цих завдань (що співставне з аутстафінгом).
Чинне законодавство України допускає можливість найму працівників на умовах трудового договору одним суб`єктом господарювання (який для таких працівників буде виступати роботодавцем). Проте з подальшим виконанням цими ж працівниками роботи в інших суб`єктів (фізичних чи юридичних осіб), без обов`язкового укладення з ними трудового договору, а з урегулюванням відповідних правовідносин з роботодавцем і третіми особами через цивільно-правовий договір.
При аутстафінгу предметом договору є праця конкретних осіб, які приходять на підприємство, організацію, товариство і працюють під їх керівництвом. У даному випадку предметом є перевезення вантажу (рейс з точки А в точку Б).
При аутстафінгу замовник керуєте робочим часом персоналу. У даному випадку водії підпорядковуються турецькій компанії, яка сама забезпечує їх паливом, технічною справністю та супроводом.
Відповідач (Держпраці) помилково ототожнює виконання іноземною компанією своїх договірних зобов`язань із «наданням персоналу».
При цьому, пункт 4.2 Договору надання транспортних послуг встановлює господарську відповідальність між двома компаніями, що притаманно лише комерційним відносинам.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зі змісту укладеного вбачається, що він за своїм змістом не є типовим договором Аутсафінгу, оскільки містить в собі ширше коло обов`язків сторін, не має змістом лише отримання найманої праці, адже в ньому передбачені обов`язки перевезення вантажу позивача, що виконувалось водіями турецької компанії, які забезпечували технічну справність, заправку паливом та супровід транспортних засобів в процесі виконання перевезень.
Щодо доводів про зазначення цих осіб (водіїв) у відомостях, які містяться в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи транспортних накладних (CMR) як водії ТОВ “ЗЕЛАЛ УКРАЇНА”, то колегія суддів зазначає, що CMR є виключно документом первинного господарського обліку та транспортного регулювання, а згідно з міжнародними правилами, у CMR вказується водій, який фактично керує авто, а записи у ТТН або CMR самі по собі не є доказами трудових відносин. 
Запис у програмно-інформаційному комплексі CMR є лише адміністративним даним для контролю за рухом вантажів і не має юридичної сили для кваліфікації трудових відносин. Трудові відносини підтверджуються виключно документами, визначеними КЗпП (заяви, накази, табелі, розрахункові листи), а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Отже, відповідачем під час судового розгляду не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказані особи дійсно виконували трудові обов`язки в інтересах ТОВ « Зелал Україна».
При цьому будь якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.73 -76 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем під час розгляду справи не було підтверджено існування фактичних трудових відносин між зазначеними вище водіями. 
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, а при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 28 квітня 2026 року . 

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова