ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
29.04.2026	Справа № 911/3733/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи 

за позовом Міського центру комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського районну Київської області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консультпан»
про зобов`язання виконати умови договору поставки

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Міський центр комплексної реабілітації дітей з інвалідністю Броварської міської ради Броварського районну Київської області звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерференц систем» (після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консультпан») про зобов`язання виконати умови договору поставки.
Позовні вимоги обґрунтовуються невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №13012025 від 13.01.2025 в частині повної поставки (передачі) товару, зокрема, позивачем виявлено нестачу талонів дизельного палива на 80 літрів та бензину А-95 на 30 літрів на загальну суму 5293,20 грн. При цьому, позивач зазначає, що ним було проведено повний розрахунок із відповідачем в суму 213938,40 грн за весь обсяг товару, визначеного Договором. На підставі викладеного, позивач просить суд зобов`язати відповідача передати позивачу талони на недопоставлений обсяг товару згідно з умовами Договору поставки № 13012025 від 13.01.2025, а саме: талони на бензин А-95 (Євро5) на 30 л на суму 1501,20 грн та талони на дизельне паливо (Євро-5) на 80 л на суму 3792 грн з терміном дії не менше шести місяців.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 прийнято справу №911/3733/25 до провадження. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.
Вказана ухвала була отримана відповідачем 29.01.2026, що підтверджується Повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету відповідача.
Проте відповідач в установлений строк відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Таким чином, суд вказує на те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.01.2025 між позивачем (далі - Замовник) та відповідачем (далі - Постачальник) укладено Договір поставки №13012025 (далі - Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується за заявкою Замовника поставити через мережу АЗС у власність Замовника товар (дизельне паливо (Євро5) у кількості 3500 л., бензин А-95 (Євро5) у кількості 960 л.), а Замовник зобов`язується прийняти товар на АЗС та оплатити його на умовах цього Договору. (п.2.1. Договору)
Найменування товару, вид, марка, асортимент, кількість, ціна, інформація щодо нормативно-технічної документації, вимогам яких відповідає товар, тощо, наведені в Специфікації, що є додатком №1 до Договору (далі - Специфікація). (п.2.2. Договору)
Згідно з п. 4.3. Договору сума Договору становить 213938,40 грн, в т.ч. ПДВ (20%) 35656,40 грн.
Відповідно до п.5.1. Договору поставка товару здійснюється Постачальником партіями протягом строку дії Договору за заявкою Замовника, підписаною уповноваженими особами, шляхом передачі Постачальником Замовнику бланків-дозволів, а саме: талонів.
Термін дії талонів становить не менше шести місяців. У разі завершення терміну дії талонів Постачальник має право продовжити їх термін дії або замінити на інші та відпускати паливо по талонах з АЗС до повного використання талонів Замовником. (п.5.20 Договору)
Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за кожну партію поставленого товару за Договором здійснюється Замовником в національній валюті України, в безготівковій формі, протягом 5 банківських днів з дати оформлення та реєстрації видаткової накладної у відповідності до вимог чинного законодавства України та у відповідності з рахунком-фактурою на партію поставленого товару при наявності первинних та супровідних документів, оформлених належним чином, за умови відсутності не усунутих зауважень Замовника до змісту та форми зазначених документів.
Згідно п.7.1. Договору Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2025, а в частині видачі пального по талонах на АЗС - до повного їх використання.
Специфікацією до Договору передбачено закупівлю товару, а саме - бензину А95 у кількості 960 літрів та дизельного палива у кількості 3500 літрів на загальну вартість 213938,40 грн.
Додатком №2 до Договору визначено Перелік АЗС, а саме АЗС - БРСМ-НАФТА за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Чкалова, 17.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
На виконання умов Договору відповідачем було поставлено (передано), а позивачем прийнято та оплачено товару на загальну суму 213938,40 грн, а саме: бензин А-95 у кількості 960 л. на суму 48038,40 грн та дизельне паливо у кількості 3500 л. на суму 165900 грн.
Вказане підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи видатковою накладною №56 від 16.01.2025, яка містить печатки та підписи позивача та відповідача, а також платіжною інструкцією №11 від 21.01.2025 на суму 213938,40 грн із відповідним призначенням платежу.
Як вбачається з пояснень позивача, у талонах, отриманих за вищевказаною видатковою накладною вказано термін дії до 14.07.2025, при цьому, на підтвердження вказаного позивачем надано лише копію двох талонів на бензин А-95 Євро plus (серійні номери 9610125500008063, 9610125500008064)
З метою продовження терміну дії талонів або їх заміни на інші, позивач 07.07.2025 засобами поштового зв`язку надіслав позивачу накладну №2 про повернення ТМЦ та повернув талони на бензин А-95 (Євро5) на 470 л на суму 25020 грн та талони на дизельне паливо (Євро-5) на 1520 л та суму 75840 грн.
22.07.2025 відповідач надіслав позивачу примірник накладної №2 про повернення ТМЦ без підпису представника відповідача, а також, як зазначає позивач талони на бензин А-95 (Євро5) на 440 л на суму 23518 грн. та талони на дизельне паливо (Євро-5) на 1440 л та суму 72048 грн, на підтвердження чого позивачем надано копії частини отриманих талонів.
З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2025 позивачем складено Акт інвентаризації розрахунків щодо відшкодування матеріальних збитків, згідно якого позивачем виявлено нестачу талонів дизельного палива на 80 л та бензину А-95 на 30 л. на загальну суму 5293,20 грн.
Позивач звертався до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору, у якій вимагав у найкоротший строк, але не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання претензії, передати позивачу талони на недопоставлений обсяг товару згідно з умовами Договору, а саме: талони на бензин А-95 (Євро5) на 30 л на суму 1501,20 грн та талони на дизельне паливо (Євро-5) на 80 л на суму 3792 грн з терміном дії не менше шести місяців.
Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1, 2 статті 5 ГПК).
За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Водночас, питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, строк його дії визначено до 31.12.2025.
Предметом позову є вимога про зобов`язання відповідача передати частину товару (талони).
Суд зазначає, що станом на момент ухвалення рішення у справі строк дії Договору в частині обов`язків з поставки (передачі) товару закінчився (29.12.2025).
Оскільки за змістом ст. 631 ЦК України здійснення сторонами своїх прав та виконання обов`язків обмежене строком договору, закінчення цього строку призводить до припинення відносин між сторонами в частині зобов`язання з передачі майна в натурі.
З огляду на припинення строку дії договірного зобов`язання з поставки (передачі) товару на момент винесення судового рішення, вимога про зобов`язання передати товар у натурі не може бути задоволена, оскільки такий спосіб захисту є неефективним та не призведе до реального відновлення прав позивача в межах Договору строк дії якого закінчився.
Належним способом захисту в такому випадку є пред`явлення вимоги майнового характеру, зокрема, про стягнення грошових коштів (вартості непоставленого товару)
Суд враховує положення Договору, згідно з якими, в частині видачі пального по талонах на АЗС він діє до повного їх використання.
Разом з тим, вказана умова регулює правовідносини сторін на етапі отоварювання вже переданих покупцеві бланків-дозволів (талонів) і не продовжує строк дії основного зобов`язання постачальника щодо формування та поставки (передачі) нових талонів поза межами загального строку дії Договору.
Так, враховуючи вищевикладене та з огляду на зміст заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 29.04.2026

Суддя Я.В. Маринченко