Справа №:755/19813/25
Провадження №: 2-о/755/85/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: 
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
присяжних - Берези І.І., Компанієць О.В.,
за участі секретаря - Лазоришин А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою, -

у с т а н о в и в:

06.10.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.
Ухвалою суду від 13.10.2025 року заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року заяву повернуто в частині вимог про зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року відкрите провадження у справі і призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження у складі одного судді і двох присяжних.
Відповідно до заявлених вимог заявниця просить оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця звертається до суду з метою оголошення померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 19.07.2023 р. під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту Андріївка, Бахмутського району Донецької області під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області. Заявниця є дружиною військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім заявниці, військовослужбовець ОСОБА_4 має наступних близьких родичів: доньку ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . В свідоцтві про народження військовослужбовця ОСОБА_4 відомості про батька було записано відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Оголошення військовослужбовця ОСОБА_4 померлим необхідне заявниці для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадкових прав та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Солдат запасу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу 10.02.2023 р. по мобілізації до Збройних Сил України та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.05.2023 р. №68, солдат ОСОБА_4 був призначений на посаду навідника ІНФОРМАЦІЯ_14. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2023 р. № 82, в відповідності до бойового розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 13.05.2023 р. № БР-502/36 ДСК, солдат ОСОБА_4 прибув на постійне місце дислокації у АДРЕСА_1 і приступив до виконання службових обов`язків. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 193/5 від 30.07.2023 «Про результати службового розслідування за фактом можливої загибелі під час виконання бойового завдання солдата ОСОБА_4 » - солдата ОСОБА_4 вважати безвісті зниклим з 19 липня 2023 р. В зв`язку з переформуванням складу Збройних Сил України та створення нових підрозділів, особовий склад військової частини НОМЕР_2 з серпня 2024 р. було переведено (зараховано) у розпорядження військової частини НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України за мобілізацією у складі військової частини НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Сповіщенням сім`ї №94 від 31.07.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив заявницю про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в бою за Україну, її свободу і незалежність, в районі населеного пункту Олександро-Шульгине, Бахмутського району, Донецької області зник безвісти 19.07.2023 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 166/5 від 22.07.2023 р. на підставі рапорту командира ІНФОРМАЦІЯ_13 військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_8 від 20.07.2023 р. призначено службове розслідування за фактом можливої загибелі під час виконання бойового завдання солдата ОСОБА_4 . Відповідно до акту № 32 від 30.07.2023 р. службового розслідування, тимчасово виконуючим обов`язки військового капелана військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_9 проведено службове розслідування щодо факту можливої загибелі під час виконання бойового завдання навідника 2 кулеметного відділення кулеметного взводу ІНФОРМАЦІЯ_13 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною події. Під час проведення службового розслідування, відповідно до акту № 32 від 30.07.2023 р., встановлено: «3.2. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 82 від 15.05.2023, відповідно до бойового розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 13.05.2023 р. № БР-502/36 ДСК, солдат ОСОБА_4 прибув на постійне місце дислокації у АДРЕСА_1 . 3.3. Згідно бойового розпорядження командира (військова частина НОМЕР_3 ) № 61/291/окп від 28.06.2023 навідник ІНФОРМАЦІЯ_14 військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 залучений для виконання бойових (спеціальних) завдань. 3.4. Згідно пояснень стрільця ІНФОРМАЦІЯ_11 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_10 та водія-радіотелефоніста ІНФОРМАЦІЯ_11 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_11 , стало відомо наступне: ІНФОРМАЦІЯ_8 у другій частині дня, у районі лісосмуги (в районі с. Андріївка), солдат ОСОБА_4 загинув від осколкових поранень. У зв`язку з інтенсивністю обстрілів можливості евакуювати тіло вищезгаданого військовослужбовця не було і воно залишилося на позиції. 3.5. Згідно пояснень заступника командира ІНФОРМАЦІЯ_13 з морально?психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_12 з`ясовано, що тіло солдата ОСОБА_4 знаходиться біля с. Андріївка Бахмутського району Донецької області за координатами 48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е. 3.6. У журналі бойових дій військової частини НОМЕР_2 за номенклатурою ДСК 2023 року № 8 (том 1) за 19.07.2023 о 22 год. 17 хв., міститься інформація, що під час наступальних дій в квадраті Х, навідник ІНФОРМАЦІЯ_10 військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 підірвався на міні і отримав поранення, несумісні з життям. Військовослужбовець був одягнутий в засоби індивідуального захисту. Видимих ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не помічено. 3.7. У позатерміновому бойовому донесенні військової частини НОМЕР_3 від 19.07.2023 міститься інформація про те, що 19.07.2023 під час наступальних дій в квадраті Х навідник ІНФОРМАЦІЯ_10 військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 підірвався на міні і отримав поранення, несумісні з життям. 3.8. Згідно довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_2 № 1036 від 19.07.2023 стало відомо наступне: «близько 22 год. 17 хв. під час наступальних дій навідник ІНФОРМАЦІЯ_10 військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 підірвався на міні та в результаті спричинених дій противника отримав бойові (осколкові) поранення, несумісні з життям. Військовослужбовець був одягнутий в засоби індивідуального захисту. Видимих ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не помічено. Враховуючи матеріали службового розслідування, встановлено, що в діях солдата ОСОБА_4 , відсутні ознаки адміністративного та кримінального правопорушення, а також дисциплінарного правопорушення, які б стали причинами чи створили умови умисного заподіяння збитків. Відсутність вчинення правопорушень підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені у ході службового розслідування. Встановлені розслідуванням факти свідчать про відсутність вини у діях ОСОБА_4 ». Встановлені під час проведення службового розслідування обставини підтверджуються доданими до акту службового розслідування: наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 82 від 15.05.2023; бойовим розпорядження командира (військова частина НОМЕР_3 ) № 61/291/окп від 28.06.2023; рапортом стрільця ІНФОРМАЦІЯ_11 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_10 ; рапортом водія-радіотелефоніста ІНФОРМАЦІЯ_11 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_11 ; поясненнями заступника командира ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_12 ; витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 за номенклатурою ДСК 2023 року № 8 (том 1) за 19.07.2023; витягом з позатермінового бойового донесення військової частини НОМЕР_3 від 19.07.2023; витягом з довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_2 № 1036 від 19.07.2023. Відповідно до висновків за результатами службового розслідування, д отримання відповідних документів, що засвідчують факт смерті військовослужбовця вважати, що навідник ІНФОРМАЦІЯ_14 військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зник безвісти 19.07.2023 р. біля с. Андріївка Бахмутського району Донецької області (48°29'58.7"N37°57'03.2''Е), під час виконання бойового завдання. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №193/5 від 30.07.2023 року службове розслідування було завершене. Відповідно до п. 2 резолютивної частини зазначеного наказу: «До отримання відповідних документів, що засвідчують факт смерті військовослужбовця вважати, що навідник ІНФОРМАЦІЯ_14 військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 19.07.2023 р. біля с. Андріївка Бахмутського району Донецької області (48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е), під час виконання бойового завдання». Після отримання звістки про зникнення свого чоловіка, з метою ініціювання питання щодо пошуку зниклого безвісти чоловіка, заявниця 01.08.2023 р. звернулася до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з заявою про те, що з 18.07.2023 року вона втратила зв`язок зі своїм чоловіком, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який останній час перебував у м. Олександро-Шульгине, Бахмутського району, Донецької області, який являється навідником ІНФОРМАЦІЯ_14 в/ч НОМЕР_2 та місцезнаходження останнього на даний час не встановлено. За заявою заявниці слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві 02.08.2023 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження № 12023100040002736 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України. В рамках кримінального провадження № 12023100040002736 заявницю визнано потерпілою та в доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібрано біологічні зразки ДНК-профілю. Окрім зазначеного, заявниця неодноразово зверталася зі зверненнями з приводу ініціювання питання щодо розшуку її чоловіка, військовослужбовця ОСОБА_4 до органів Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № ВГ-20250916-58 від 16.09.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук як безвісти зниклого із зазначенням відмітки про зникнення безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій). Статус особи, зниклої безвісти набуто 29.11.2023. Отже, під час проведення військовою частиною НОМЕР_2 службового розслідування встановлено, що під час виконання бойового завдання військовослужбовець ОСОБА_4 підірвався на міні та отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок чого загинув біля населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області. Евакуювати тіло військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок активних бойових дій та в зв`язку з інтенсивністю обстрілів з боку противника, не було можливості. Тіло військовослужбовця ОСОБА_4 залишилося біля населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області за координатами 48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е. На даний час оформити факт загибелі військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіка заявниці, належним чином немає можливості, оскільки немає жодного медичного документу про загибель солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Востаннє чоловік телефонував заявниці 18.07.2023 приблизно о 21.43 год., після чого зв`язок з військовослужбовцем ОСОБА_4 було втрачено. Про місце перебування військовослужбовця ОСОБА_4 (або його тіла) немає відомостей понад два роки. Окрім цього, в відповідності до наданих донькою ОСОБА_3 біологічних зразків, станом на день подання даної заяви відсутні будь-які співпадіння ДНК-профілю з проведених національними бюро СМЕ генетичних експертиз. Відсутність на протязі тривалого часу будь-якої інформації про можливе перебування військовослужбовця ОСОБА_4 в полоні, відсутність тіла, з урахуванням встановлених під час проведення військовою частиною НОМЕР_2 службового розслідування обставин зникнення (а по суті - загибелі) військовослужбовця ОСОБА_4 , а також те, що військовослужбовець ОСОБА_4 зник за обставин, що загрожували йому смертю - дають обґрунтовані підстави припустити про ймовірну загибель солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_9 в районі населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області. Бойові дії на території України, зокрема Донецької області тривають з 2014 року, день та час їх закінчення не відомий, певна кількість людей, в тому числі військовослужбовців, вважаються зниклими безвісти, в тому числі чоловік Заявниці військовослужбовець ОСОБА_4 . Їх родичі, в тому числі Заявниця, не можуть належним чином реалізувати своїх прав, зокрема спадкування, отримати виплати, впорядкувати питання власності тощо. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 р. № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі за текстом: Перелік). Відповідно до п. 2.2. розділу І Переліку, населений пункт Андріївка Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області визначено територією, на якій в період з 24.02.2022, 15.09.2023 по 29.11.2022 велися активні бойові дії та, станом на день звернення до суду з даною заявою, відповідно до п. 2 розділу ІІ Переліку, населений пункт Андріївка Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області визначено тимчасово окупованою російською федерацією територію України. Датою початку окупації вважається 30.11.2022 р.
02.12.2025 року до суду надійшли письмові пояснення Міністерства оборони України, у яких представник заінтересованої особи зазначає, що критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір. Суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження у справі, так і в процесі розгляду справи. Ключовою ознакою окремого провадження є безспірність, відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить Заявниця, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження. Задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення військовослужбовця ОСОБА_4 померлим безпосередньо вплине на права та обов`язки Міноборони як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у даній справі у заявника виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги. Виходячи з цього, Міноборони заперечує проти розгляду заяви про встановлення юридичного факту, а саме оголошення військовослужбовця ОСОБА_4 померлим у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право. У нормі частини другої статті 46 ЦК України встановлено строк шляхом вказівки на його початок (день закінчення воєнних дій) та тривалість (два роки). Положенням другого речення цієї статті містить виняток із загального правила, яким надається право суду залежно від конкретних обставин скоротити цей строк. При цьому суд скорочує тривалість строку, але початок перебігу залишається незмінним - день закінчення воєнних дій. На таке тлумачення вказує словосполучення "цього строку", тобто того самого дворічного строку, початком якого є день закінчення воєнних дій. Оскільки норми, що містяться у першому та другому реченнях частини другої статті 46 ЦК України перебувають у системно-логічному зв`язку, то немає підстав вважати, що в нормі другого речення частини другої статті 46 ЦК України є вказівка на будь-який інший юридичний факт, що визначає початок перебігу шестимісячного строку, що відрізняло б його від дворічного строку. Таким чином, законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, і заявники, за спливом строків, передбачених частиною другою статті 46 ЦК України, не позбавлені можливості звернутися з цим питанням до суду, як це передбачено главою 4 розділу IV ЦПК України. Як вбачається з заяви, військовослужбовець ОСОБА_4 пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії російської федерації проти України. Тому, виходячи з положень частини другої статті 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про скасування/припинення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець чітко визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме день закінчення воєнних дій. Як вбачається з акту службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.07.2023 №193/5, солдат ОСОБА_4 , навідник кулеметного відділення кулеметного взводу ІНФОРМАЦІЯ_13 військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що зник безвісті 19.07.2023, за особливих обставин (під час збройного конфлікту) в районі населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області, під час виконання бойового завдання та під час виконання обов`язку, пов`язаного з захистом Батьківщини. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (Постанова КЦС ВС від 07.11.2023 у справі № 607/159/23). Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф. Згідно з даним Переліком населений пункт Андріївка Бахмутської міської територіальної громади Донецької області належить до територій, які тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації (з 14.09.2023). Таким чином, під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. Слід також врахувати, що територія населеного пункту Андріївка Бахмутської міської територіальної громади Донецької області перебувала у зоні активних бойових дій з 24.02.2022 і була окупована 14.09.2023, відтак, з об`єктивних причин на ній не проводились евакуаційні та оперативно-розшукові заходи, а також слідчі дії правоохоронних органів України. Після закінчення воєнних дій сторони повертатимуть одна одній військовополонених, нададуть доступ до місць бойових дій для проведення пошукових робіт тощо. І якщо протягом шести місяців від дати закінчення бойових дій полонений не повернувся та інші відомості про особу відсутні, лише тоді є підстави звертатись до суду відповідно до другого речення частини другої статті 46 ЦК України. Саме для подібних випадків передбачений скорочений шестимісячний строк. Саме з дати закінчення активних бойових дій і звільнення цієї території має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України як дата закінчення активних бойових дій на відповідній території, тобто подана заява до суду є передчасною. Представник просить прийняти пояснення Міністерства оборони України та врахувати їх під час прийняття рішення по справі, розгляд справи здійснювати без участі представника Міністерства оборони України.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року витребувано додаткові докази.
08.12.2025 року до суду надійшли заперечення представника заявника на пояснення Міністерства оборони України, у яких представник зазначає, що пояснення МОУ не відповідають фактичним обставинам, викладеним у заяві, містять істотні перекручення норм матеріального та процесуального права та не враховують правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №755/11021/22. В матеріалах справи наявні: Акт службового розслідування № 32 від 30.07.2023; Наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 193/5; Рапорти військовослужбовців - очевидців загибелі; Пояснення посадових осіб військової частини НОМЕР_2 ; Журнал бойових дій; Позатермінове бойове донесення; Довідка-доповідь командира; Координати місця загибелі - 48°29'58.7"N 37°57'03.2"E; Підтвердження, що тіло солдата ОСОБА_4 неможливо було евакуювати через інтенсивність бою. Ці документи: складені військовими посадовими особами; мають належний процесуальний статус; містять узгоджені між собою дані - та прямо засвідчують, що: ІНФОРМАЦІЯ_8 солдат ОСОБА_4 загинув від осколкових поранень під час виконання бойового завдання, проте тіло залишилося на полі бою. Жодного протилежного документу Міноборони не подає. Таким чином, у матеріалах справи вже наявний повний обсяг належних та допустимих доказів, які вказують не лише на зникнення безвісти, а на фактичну загибель військовослужбовця, встановлену комісією військової частини НОМЕР_2 під час проведення службового розслідування. Цей факт є фундаментальним для правової оцінки справи, і саме його Міноборони намагається уникнути, переводячи дискусію у сферу штучних строків та вигаданих критеріїв щодо «звільнення території». Попри те, що військовою частиною НОМЕР_2 встановлений факт загибелі ОСОБА_4 , Міноборони у своїх поясненнях намагається створити враження, що заявниця нібито звернулася до суду не за оголошенням особи померлою, а за «встановленням юридичного факту». Однак, це не відповідає дійсності, і Міноборони намагається змістити правову природу справи та створити у суду хибне враження щодо підстав і мети звернення. У статті 46 ЦК України немає жодної згадки про «звільнення» або «деокупацію території». Верховний Суд не пов`язує можливість оголошення особи померлою зі звільненням території або з відновленням контролю України. Таким чином, Міноборони намагається додати в норму закону критерій, який у ній відсутній, що суперечить принципам верховенства права та правової визначеності. Твердження Міноборони чекати деокупації додає до закону критерій, не передбачений жодним нормативно-правовим актом. Такий підхід фактично унеможливлює реалізацію прав Заявниці, оскільки значна частина територій може залишатися окупованою роками; у заяви був би відсутній будь-який реалістичний строк звернення. Перелік №376 підтверджує, що активні бойові дії в с. Андріївка завершені ще у 2022 році, і це є вичерпним юридичним критерієм. У постанові Великої Палати ВС від 11.12.2024 неодноразово підкреслено, що суди повинні враховувати фактичні обставини, встановлені компетентними органами, зокрема: матеріали службових розслідувань; рапорти очевидців бою; бойові донесення; журнали бойових дій. У даній справі такі документи наявні в повному обсязі, і всі вони підтверджують одне й те саме: солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 під час виконання бойового завдання. Позиція Міноборони виглядає не лише юридично хибною, але й суспільно неприйнятною.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року витребувано додаткові докази.
В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги своєї заяви та додатково пояснила суду, що її чоловік загину три роки тому і про цей факт їй достеменно відомо від побратимів чоловіка. Чоловік заявниці та інші військовослужбовці мали намір забрати тіло загиблого і 19.07.2023 року пішли до посадки в с. Андріївка. Там чоловік заявниці підірвався на міні. Із цієї дати чоловік на зв`язок не виходив, заявниці додзвонилась до військової частини і ротний повідомив їй, що чоловік загинув, але його тіло забрати неможливо. Заявниця розмістила фото свого чоловіка на Майдані Незалежності і ходить туди, віддаючи шану загиблому. До суду заявниця звернулась, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, орендує квартиру, треба якось виживати, має намір отримати допомогу від держави, яка зобов`язана виплатити допомогу. На переконання заявниці, вже не має надії чекати повернення чоловіка, адже він дано зник, всі обставини свідчать, що він загинув. В момент загибелі чоловіка, на тому місці було 6 військовослужбовців, тіло одного змогли винести інші військовослужбовці, а тіло чоловіка заявниці винести не змоги і воно лишилось на місці його загибелі біля с. Андріївка, яка вже давно окупована.
Представник заявниці в судовому засіданні підтримав вимоги заяви про оголошення фізичного особи померлою, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що у справі відсутній спір щодо обставин події. Жоден документ, наданий військовою частиною, не містить навіть припущення про можливе перебування ОСОБА_4 в полоні, що він живий, що він знаходиться в лікувальному закладі чи іншому місці. Усі офіційні документи підтверджують факт загибелі ОСОБА_4 унаслідок отримання осколкових поранень не сумісних з життям. Військовослужбовці, які безпосередньо перебували разом з ОСОБА_4 , прямо вказали, що бачили його загибель. Тіло ОСОБА_4 не змогли евакуювати через надзвичайно інтенсивні бойові дії. військова частина навіть встановила конкретні координати місця знаходження тіла загиблого. Після загибелі ОСОБА_4 , військова частина передала його дружині особисті речі та документи загиблого, оформивши їх як речі загиблого, а не як особа місцезнаходження якої не встановлене. Військова частина фактично визнала загибель ОСОБА_4 . Єдина причина не оформлення смерті ОСОБА_4 , це неможливість евакуювати його тіло. Згідно відповіді Головного управління військової юстиції МОУ, н.п. Андріївка, а також територія за координатами знаходження тіла загиблого, перебувають під контролем збройних формувань рф і безпосередньо межує з лінією бойового зіткнення. Зазначене вказує на неможливість найближчим часом евакуювати тіло ОСОБА_4 або отримати додаткові відомості про нього, як про живу особу. На теперішній час минуло три роки від часу загибелі ОСОБА_4 і ситуація на території загибелі не змінилась. н.п. Андріївка не відображений у чинному Переліку територій активних бойових дій, однак слід враховувати реальні фактичні обставини, а не формальне адміністративне відображення територій у відповідних переліках. Відсутність формального внесення населеного пункту до певного переліку не може спростувати встановлені у справі фактичні обставини загибелі військовослужбовця. У справі відсутня будь-яка реалістична ймовірність того, що через певний час можуть з`явитись відомості про ОСОБА_4 як про живу особу. Навпаки, сукупність наявних у справі доказів свідчить про загибель ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 під час виконання бойового завдання. На думку представника, у відповідності до положень ч. 2 ст. 46 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обчисленню з дати загибелі ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка у матеріалах справи формально зазначена як дата зникнення безвісти. 
Заінтересована особа ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримала заяву своєї матері щодо оголошення батька померлим та зазначила, що її батько точно загинув, про це повідомив його командир. Зрозуміло, що батька вже не знайдуть, вся родина сумує за ним, чекали скільки могли, сподівались, але шансів вже немає.
Інші учасники справи та/або їх представники в судове засідання не з`явились. 
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, повно, об`єктивно і всебічно встановивши обставини справи, приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів справи, заявниця є дружиною ОСОБА_4 , а заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є доньками ОСОБА_4 . Матір ОСОБА_4 померла, а відомості про його батька були записані в актовому записі про народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України (з.б.а.с., 13, 15, а.с. 16, 20, 23-26, 141, 143,147-152).
Отже, у цій справі судом встановлене вичерпне коло заінтересованих осіб, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_4 та на отримання державної допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
За змістом ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Положеннями ст. 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суд не приймає до уваги заперечення Міністерства оборони України щодо неможливості розгляду цієї справи у порядку окремого провадження, оскільки право на спадкування та право на отримання державної допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця мають діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а не Міністерство оборони України. 
У цій справі, між особами, які відносяться до першої черги спадкування за законом та мають право на отримання державної допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця жодного спору не виникло, а незгода Міністерства оборони України не вказує на наявність спору про право, оскільки останнє не є спадкоємцем або особою, яка у разі оголошення фізичної особи померлою має право на отримання державної допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
За змістом ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Відповідно до положень ст. 46 ЦК України: 
1. Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
2. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
3. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
4. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Статтею 47 ЦК України передбачено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
За змістом Сповіщення сім`ї №94 від 31.07.2023 року на ім`я ОСОБА_1 : «Сповіщаю Вас зі скорботою про те, що Ваш чоловік, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник ІНФОРМАЦІЯ_14 військової частини НОМЕР_2 , в бою за Україну, її свободу та незалежність, в районі населеного пункту Олександро-Шульгіне, Бахмутського району, Донецької області, зник безвісти 19.07.2023 року» (а.с. 33).
За змістом Акту службового розслідування, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_2 30.07.2023 року, щодо службового розслідування за фактом можливо загибелі під час виконання бойового завдання солдата ОСОБА_4 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб в/ч НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною події: 2. Згідно рапорту командира ІНФОРМАЦІЯ_13 в/ч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_15 стало відомо, що 19.07.2023 року солдат ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання на позиціях південно-західніше с. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області внаслідок мінометного обстрілу загину - зник безвісти. 3.3. Згідно бойового розпорядження командира від 28.06.2023 року солдат ОСОБА_4 залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань. 3.4. Згідно пояснень солдатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стало відомо, що 19.07.2023 року в другій половині дня, в районі лісосмуги (в районі с. Андріївка), солдат ОСОБА_4 загину від осколкових поранень. У зв`язку із інтенсивністю обстрілів можливості евакуювати тіло вищезгаданого військовослужбовця не було і воно залишилось на позиції. 3.5. Згідно пояснень заступника командира ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_12 з`ясовано, що тіло солдата ОСОБА_4 знаходиться біля села Андріївка Бахмутського району Донецької області за координатами 48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е. 3.6. В журналі бойових дій в/ч НОМЕР_2 за 19.07.2023 року (22 год. 17 хв.), міститься інформація, що під час наступальних дій в квадраті Х, солдат ОСОБА_4 підірвався на міні і отримав поранення несумісні з життям. 3.7. У позатерміновому бойовому донесенні в/ч НОМЕР_2 від 19.07.2023 року міститься інформація про те, що 19.07.2023 року під час наступальних дій в квадраті Х, солдат ОСОБА_4 підірвався на міні і отримав поранення несумісні з життям. 3.8. Згідно довідки-доповіді командира в/ч НОМЕР_2 від 19.07.023 року стало відомо, що близько 22 год. 17 хв. під час наступальних дій солдат ОСОБА_4 підірвався на міні та в результаті спричинених дій противника отримав бойові (осколкові) поранення несумісні з життям. Встановлені розслідуванням факти свідчать про відсутність вини у діях солдата ОСОБА_4 . 5.1. Службове розслідування вважати завершеним. 5.2. До отримання відповідних документів, що засвідчують факт смерті військовослужбовця, вважати, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти 19.07.2023 року біля с. Андріївка Бахмутського району Донецької області (48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е), під час виконання бойового завдання (а.с. 37-39).
Убачається, що 02.08.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №12023100040002736 за ч. 1 ст. 115 КК України по факту зникнення ОСОБА_4 (з.б.а.с. 51).
Відомості стосовно ОСОБА_4 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с. 52).
За змістом відповіді військової частини НОМЕР_4 від 22.03.2026 року, на час надання відповіді бойові дії на території населеного пункту с. Андріївка Бахмутського району Донецької області тривають. Зазначена територія населеного пункту межує з лінією бойового зіткнення та відповідно до рішення Головнокомандувача ЗСУ від 04.02.2026 року, станом на 01 по 31.01.2026 визначена як районом ведення воєнних (бойових) дій. Територія населеного пункту с. Андріївка Бахмутського району Донецької області та територія за координатами 48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е, перебувають під контролем збройних формувань російської федерації. Інформація щодо дати закінчення бойових дій на зазначених територіях у в/ч НОМЕР_4 відсутня. Також слід зазначити, що закінчення бойових дій на зазначених територіях можлива після скасування дії воєнного стану (а.с. 171).
За змістом відповіді т.в.о. начальника Головного оперативного управління Генерального штабу ЗСУ від 15.02.2026 року, на теперішній час бойові дії на території між населеним пунктом Андріївка Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району та населеним пунктом Костянтинівка Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області тривають. Зазначені територіальні громади межують з лінією бойового зіткнення та рішенням Головнокомандувача ЗСУ від 04.02.2026 року визначено районами ведення воєнних (бойових) дій. Територія населеного пункту Андріївка Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області та територія за координатами 48°29'58.7"N 37°57'03.2''Е, перебувають під контролем збройних формувань російської федерації. Інформація щодо дати закінчення бойових дій на зазначених територіях в Гловному оперативному управлінні Генерального штабу ЗСУ відсутня (а.с. 173).
За змістом відповіді Міністерства розвитку громад та територій України від 30.03.2026 року, оновлення Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф здійснюється у разі потреби, але не рідше ніж двічі на місяць. Відповідно до наказу №376 територія села Андріївка Бахмутської міської територіальної громади відносилась до: територія активних бойових дій з 24.02.2022 року до 29.11.2022 року; тимчасово окупованих рф території України з 30.11.2022 до 14.09.2023; територій активних бойових дій з 15.09.2023 року та має невизначену дату завершення бойових дій. Пунктом 1 Постанови №1364 визначено, зокрема, що території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації рф, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими рф (а.с. 200-201).
Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року в справі №755/11021/22 викладено наступні висновки:
2. Ключовим питанням, яке належало вирішити Великій Палаті Верховного Суду у цій справі, було визначення моменту, з якого потрібно починати відлік шестимісячного строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), для оголошення фізичної особи померлою.
3. Велика Палата Верховного Суду за результатами вирішення окресленого правового питання дійшла переконання, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
38. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
39. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
40. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
41. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
42. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
43. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
44. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
45. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
46. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
47. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
48. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
49. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
50. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
51. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
52. За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
53. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
54. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
55. Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
56. Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
57. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
58. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
59. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
60. Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
61. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
62. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
63. Важливим під час розгляду цієї справи є історичний контекст виникнення приписів частини другої статті 46 ЦК України. Його аналіз дозволяє зрозуміти, які суспільні та правові умови стали підґрунтям для її впровадження, а також як зміни у законодавстві відбивають потреби суспільства в різні часові періоди.
64. У Цивільному кодексі Української РСР 1963 року був подібний припис: відповідно до частини другої статті 21 цього Кодексу військовослужбовець або інший громадянин, який пропав без вісті в зв`язку з воєнними діями, може бути в судовому порядку оголошений померлим не раніше, ніж після закінчення двох років з дня закінчення воєнних дій.
65. Подібне регулювання у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року склалося після Другої світової війни. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
66. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
67. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
68. За останні десятиріччя суспільні відносини зазнали докорінних змін, зокрема завдяки розвитку технологій, тому законодавець у чинному ЦК України передбачив скорочений шестимісячний строк, якого не було передбачено у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року.
69. Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.
70. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
71. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
72. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
73. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
74. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
75. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
76. Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
77. Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.
78. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
79. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
80. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
81. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
82. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
83. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
84. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
85. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
86. Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).
87. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).
88. Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
89. У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25 - 26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48).
90. За висновками Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)).
91. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).
92. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.
93. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
94. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
95. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
96. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
98. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
99. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
100. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
122. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України).
123. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Із матеріалів цієї справи об`єктивно убачається, що зникнення ОСОБА_4 19.07.2023 року пов`язане зі збройним конфліктом, відтак застосуванню у цій справі підлягають положення ч. 2 ст. 46 ЦК України.
За змістом Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій №376 від 28.02.2025 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 травня 2026 р.№ 987) (надалі - Перелік), територія с. Андріївка Бахмутського міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області відносилась до територій активних бойових дій з 24.02.2022 року по 29.11.2022 року, та з 15.09.2023 року (дата закінчення активних бойових дій не визначена). Також убачається, що територія указаного села відносилась до тимчасово окупованої рф території України з 30.11.2022 року по 14.09.2023 року.
Із зазначених даних Переліку убачається, що на офіційному державному рівні територія с. Андріївка Бахмутського міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області в період з 30.11.2022 року по 15.09.2023 року не була віднесена до територій активних бойових дій.
Водночас, саме у цей період, коли територія с. Андріївка Бахмутського міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області зазначеним Переліком не була віднесена до території активних бойових дій, а саме 19.07.2023 року зник безвісти військовослужбовець ОСОБА_16 .
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року в справі №755/11021/22 містить важливі правові висновки для вирішення судом цієї справи, згідно з якими відлік строку зі спливом якого суд може оголосити фізичну особу померлою розпочинається від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Поскільки з урахуванням даних вказаного вище Переліку, станом на час зникнення безвісти 19.07.2023 року солдата ОСОБА_4 територія с. Андріївка Бахмутського району Донецької області не відносилась до територій активних бойових дій, суд здійснює відлік строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня настання відповідної події, яка з великою ймовірністю спричинила загибель ОСОБА_4 , адже убачається, що ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
У цій справі, з огляду на наявні та описані вище письмові докази, судом встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_4 зник безвісти 19.07.2023 року в районі с. Андріївка Бахмутського району Донецької області, за обставин, які з великою ймовірністю загрожували його життю та наявні підстави обґрунтовано припустити, що ОСОБА_4 загинув саме ІНФОРМАЦІЯ_8 в районі с. Андріївка Бахмутського району Донецької області, оскільки саме 19.07.2023 року ОСОБА_4 потрапив під мінометний обстріл противника та підірвався на міні і за свідченнями інших військових, він отримав осколкові поранення несумісні з життям.
Станом на час вирішення цієї справи, із часу зникнення безвісти ОСОБА_4 поблизу с. Андріївка Бахмутського району Донецької області минуло 2 роки 11 місяці та 19 днів, що в сукупності з вище наведеним дає підстави суду для оголошення ОСОБА_4 померлим.
Оскільки у даній справі встановлене місце ймовірної загибелі ОСОБА_4 (с. Андріївка Бахмутського району Донецької області) та дата ймовірної фактичної загибелі ОСОБА_4 , останній має бути оголошений померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Андріївка Бахмутського району Донецької області, що є важливим як для відрахування строку для оголошення фізичної особи померлою, так і для здійснення державної реєстрації смерті особи органами державної реєстрації актів цивільного стану.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 89, 259, 293, 294, 305-308, 354, 355 ЦК України, ст. 46 ЦК України, Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій №376 від 28.02.2025 року (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 травня 2026 р.№ 987), суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Калинівка, Калинівського району, Вінницької області (РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 13.12.2022 року, орган що видав - 8027), навідника ІНФОРМАЦІЯ_14 солдата Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Андріївка, Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області під час виконання бойових завдань із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 01.07.2026 року.

Суддя - 

Присяжні -