05.06.2026 Справа № 756/17807/25

Справа № 756/17807/25
Провадження № 2/756/2264/26
РІШЕННЯ
Іменем України

05 червня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденка Є.В., за участю секретаря Павлишина О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
у с т а н о в и в:
ТОВ «ФК «Гелексі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 24114,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 91742 від 24.07.2019 в електронній формі, зі сплатою 0,01 % в день, комісії 1,9 %, підвищена комісія у разі прострочення платежу становить 3 %. ТОВ «ФК «Елаенс» (ТМ «Фонді») є компанією, що мала право на надання платіжним послуг. На підставі договору № 04/08-17-ПК від 04.08.2017 ТОВ «ФК «Елаенс» (ТМ «Фонді») надавало позивачу послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на карткових рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5 000,00 грн. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 24 114,50 грн. з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за позикою; 19114,50 грн. заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
Ухвалою суду від 24.11.2025 р. відкрите спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.
28.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що пункти договору 1.1.2.2, 5.3, якими встановлено комісію, є нікчемними, оскільки не вказано, яку саме послугу надає позивач, та фактично є прихованою формою збільшення вартості позики. Крім того, узгоджений сторонами строк користування позикою становив 20 днів, однак позивач безпідставно стверджує про пролонгацію договору, внаслідок чого неправомірно продовжив нараховувати проценти і комісії. В межах погодженого строку користування позикою, сума процентів має становити 10,00 грн.
28.11.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що підвищена комісія нараховувалась як міра відповідальності на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, то це є процентами за неправомірне користування позикою.
02.12.2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якій відповідач вказує, що позивач не заявляв окремих вимог про стягнення відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Гелексі» було організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики. Надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції, тобто пропозиції ТОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір позики (оферти), здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення певних дій. ТОВ ««ФК «Елаенс» (ТМ «Фонді») є компанією, що мала право на надання платіжних послуг.
24.07.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 91742 відповідно до якого позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі 5 000,00 грн. 
Відповідно до п.1.1.5 Договору, позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 12.08.2019.
Відповідно до умов договору позики (пункти 1.1.1-1.1.4), стандартна процентна ставка становить 0,01% в день. комісії (надалі за текстом іменується - «комісійна винагорода» в усіх відмінках) складає 1,1% (одна ціла одна десята відсотка) в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору. Нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.
Згідно з п. 3.1.3 Договору, у разі порушення строку повернення позики, встановленого п.п.1.1.5. Договору Позикодавець має право нараховувати Позичальникові підвищену комісійну винагороду за користування позикою за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до пп.5.3. Договору.
У пункті 5.3 Договору вказано, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати Заборгованості, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення.
Того ж дня позивач за допомогою одноразового ідентифікатора підписав паспорт позики, який містить аналогічні умови кредитування.
На підставі договору № 04/08-17-ПК від 04.08.2017 ТОВ «ФК «Елаенс» (ТМ «Фонді») надавало ТОВ «ФК «Гелексі» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5 000,00 грн.
Відповідно до Графіку платежів, Відповідач мала повернути 6054 грн. 50 коп., з яких 5000 грн. сума кредиту, 1045 грн. комісійна винагорода, та 9,50 грн. проценти.
Згідно з Додатковою угодою № 1 від 12.08.2019 року, строк повернення позики було встановлено - 31.08.2019 року.
Відповідно до Графіку платежів, укладеного до Додаткової угоди № 1, Відповідач мала до 31.08.2019 р. повернути 6054 грн. 50 коп., з яких 5000 грн. сума кредиту, 1045 грн. комісійна винагорода, та 9,50 грн. проценти.
Згідно з Додатковою угодою № 2 від 31.08.2019 року, строк повернення позики було встановлено - 19.09.2019 року.
Відповідно до Графіку платежів, укладеного до Додаткової угоди № 2, Відповідач мала до 19.09.2019 р. повернути 6054 грн. 50 коп., з яких 5000 грн. сума кредиту, 1045 грн. комісійна винагорода, та 9,50 грн. проценти.
Згідно з розрахунком заборгованості, позивач нарахував відповідачу заборгованість в розмірі 24114,50 грн. з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за позикою; 19114,50 грн. заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
Доказів належного виконання зобов`язань відповідач не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» при цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо неправомірності нарахування комісії, суд зазначає, що встановлення в договорі комісійної винагороди при наданні кредиту (позики) має обумовлюватись реальним наданням відповідної послуги.
Водночас, позивачем не надано доказів того, за які саме послуги була нарахована комісія у підвищеному розмірі та поза межами строку правомірного користування позикою.
Суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що вказана комісія є процентами в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки умови укладеного договору передбачають саме нарахування комісії, а не відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому, зі змісту умов договору неможливо дійти висновку, що справжньою правовою природою комісії є відсотки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Натомість, як передбачено пунктом 1.1, 1.1.4 Договору, комісія нараховується за користування позикою.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17.
Тому, суд вважає, що окрім стягнення основної суми позики, стягненню підлягає комісія лише в межах строку правомірного користування позикою в розмірі 1045,00 грн. та 9,50 грн. відсотки за користування позикою.
На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 605,60 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із такого.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.
На підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Рудзей Юрієм Володимировичем, предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; Акт № 91742 від 01.09.2025 надання послуг правничої допомоги на суму 5000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позову, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 1250 грн. 
Керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» (код ЄДРПОУ 41229318, адреса: м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, 10/1) заборгованість у загальному розмірі 6054 грн. 50 коп., з яких: 5000 грн. - сума позики; 1045 грн. - сума комісії; 9,50 грн. - проценти за користування позикою.
В задоволенні інших вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» (код ЄДРПОУ 41229318, адреса: м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, 10/1) в загальному розмірі 1855 грн. 60 коп., з яких: 605,60 грн. - судовий збір, 1250,00 грн. - витрати на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Є.В. Діденко