ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1479/26 Справа № 199/1057/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 

за участю:
прокурора Коломійця В.А.,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,-
Кощеєва В.М.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Кощеєва В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 08 квітня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що полягає у невиконанні наказу начальника  ІНФОРМАЦІЯ_4 № 27 від 15.01.2025, Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022, а саме: не проконтролював виконанням посадових та службових обов`язків осіб, визначених в наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 27 від 15.01.2025 відповідальними за складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та організацію роботи з проваджень у справах про адміністративні правопорушення, що мало наслідком не притягнення до адміністративної відповідальності 21.04.2025 року - ОСОБА_2 , 26.04.2025 року - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 30.04.2025 року - ОСОБА_5 , 02.05.2025 року – ОСОБА_6 , 03.05.2025 року – ОСОБА_7 , 06.05.2025 року – ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 09.05.2025 року – ОСОБА_10 , 20.05.2025 року – ОСОБА_11 , 21.05.2025 року – ОСОБА_12 , 23.05.2025 року ОСОБА_13 в діях яких були встановлені ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 08 квітня 2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Кощеєв В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- ОСОБА_1 не може нести юридичної відповідальності за наслідки незабезпечення ним контролю за виконанням особами, відповідальними за складання протоколів про адміністративні правопорушення, своїх службових обов`язків за умови відсутності фактів притягнення їх до відповідальності;
- ОСОБА_1 не має повноважень здійснювати контроль за складанням уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколів про адміністративні правопорушення і передачу їх для розгляду начальником;
-прокурором не надано належних доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень;
- зазначає, що в суді першої інстанції перебували інші справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тому вони підлягають об`єднанню, однак суддя не об`єднав їх у одне провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник Кощеєв В.М. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити. Прокурор Коломієць В.А. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Частина 1 ст.172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Згідно із приміткою до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Отже, будучи заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки – начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ст. 172-15 КУпАП.
Об`єктивною стороною недбалого, тобто недбале ставлення до служби є невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.
Верховний Суд у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:
-протоколами про адміністративні правопорушення № 4, № 6, № 29, № 7, № 9, № 8, № 10, № 11, № 16, № 27, № 29, № 28 від 22.01.2026, що складені у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, з якими ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис;
-витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 318 від 01.11.2024, згідно із яким майор ОСОБА_1 з 01.11.2024 приступив до виконання службових обов`язків за посадою заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
-функціональними обов`язками ОСОБА_1 , згідно із якими останній як заступник начальника підпорядковується начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 та під час виконання рішень начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 має право віддавати накази (розпорядження) підпорядкованому особовому складу, від його імені;
-наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 27 від 15.01.2025 «Про організацію роботи з проваджень у справах про адміністративні правопорушення у 2025 році», згідно із яким відповідальним за облік та ведення діловодства щодо провадження у справах про адміністративні правопорушення у відповідності з вимогами чинного законодавства, контроль за виконанням постанов про адміністративні правопорушення, направлення необхідних документів на стягнення штрафів до місцевих відділів Державної виконавчої служби призначено головного спеціаліста командування (юриста) службовця ОСОБА_14 .
Згідно із пунктом 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 27 від 15.01.2025 «Про організацію роботи з проваджень у справах про адміністративні правопорушення у 2025 році» контроль за виконанням цього наказу покладено на заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 - начальника мобілізаційного відділення майора ОСОБА_1 .
Посилання на те, що ОСОБА_1 не може нести юридичної відповідальності за наслідки незабезпечення контролю за відсутності фактів притягнення до відповідальності підлеглих осіб, є безпідставними, оскільки адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є самостійною та настає за недбале ставлення військової службової особи до виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. При цьому наявність чи відсутність притягнення до відповідальності інших службових осіб не впливає на вирішення питання щодо вини ОСОБА_1 , оскільки предметом доказування у даній справі є саме належне виконання ним своїх службових обов`язків щодо організації та контролю.
Так, відповідно до статей 11, 16, 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати свої службові обов`язки, а командир (начальник) наділяється всією повнотою розпорядчої влади щодо підлеглих та несе персональну відповідальність за стан справ у ввіреному підрозділі, при цьому має право віддавати накази та зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Крім того, статтею 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
З матеріалів справи убачається, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 27 від 15.01.2025 «Про організацію роботи з проваджень у справах про адміністративні правопорушення у 2025 році» пунктом 8 контроль за виконанням цього наказу покладено саме на заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 — начальника мобілізаційного відділення майора ОСОБА_1 .
При цьому зміст пункту 8 вказаного наказу не містить будь-яких обмежень щодо обсягу чи меж здійснення такого контролю та поширюється на виконання наказу в цілому, включаючи діяльність посадових осіб, визначених відповідальними за складання протоколів про адміністративні правопорушення, ведення діловодства та організацію проваджень у справах про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений із вказаним наказом 15.01.2025, що підтверджується його особистим підписом в аркуші ознайомлення.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідальним за ведення діловодства та направлення адміністративних матеріалів був виключно головний спеціаліст командування (юрист) ОСОБА_14 , не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки покладення на останнього функцій безпосереднього ведення діловодства не виключало обов`язку ОСОБА_1 , як заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 та особи, на яку наказом прямо покладено контроль за його виконанням, здійснювати належний контроль за діяльністю підлеглих та організацією роботи у відповідному напрямку.
Судом встановлено, що у період з 21.04.2025 по 23.05.2025 уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 складались протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно осіб, які порушили законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Разом із тим, як встановлено судом та підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідні адміністративні матеріали до цього органу фактично не надходили, що призвело до системного непритягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.
При цьому після набрання 17.04.2025 чинності змінами до статті 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210-1 КУпАП, могли розглядатися також за місцем їх виявлення, однак уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколи начальнику цього РТЦК та СП для розгляду не подавались та продовжували формально скеровуватись до інших РТЦК та СП, при цьому фактично не надсилались.
Указані обставини свідчать про відсутність належного контролю з боку ОСОБА_1 за виконанням наказу № 27 від 15.01.2025 та діяльністю підлеглих посадових осіб, що перебувало у межах його службових повноважень та функціональних обов`язків.
Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 , оскільки його вина підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.
Посилання на те, що суд першої інстанції не об`єднав інші справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП в одне провадження, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки необ`єднання проваджень саме по собі не свідчить про істотне порушення норм процесуального права та не вплинуло на повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду чи правильність висновків суду щодо доведеності вини особи.
Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно встановив фактичні обставини, дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Таким чином, постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 08 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та немає підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Кощеєва В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 08 квітня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 08 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП — залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко