Справа № 420/4309/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області про відмову у взятті ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи;
- зобов`язати Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області взяти ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з вересня 2022 року позивач перемістився з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 разом з дружиною ( ОСОБА_2 ). Позивач не ставав на облік як ВПО, стала на облік його дружина з 27.10.2022р. 3 15.12.2022р. позивач взятий на облік третім ІНФОРМАЦІЯ_1 (у м. Південне ( ОСОБА_3 та був призваний до служби в лавах ЗСУ, де проходить службу по сьогодні. Зареєстроване та фактичне місце проживання позивача до переміщення: АДРЕСА_1 . Зазначена територія з 2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією та включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані, затвердженого відповідними наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022). Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, якого змушено залишити своє місце проживання внаслідок збройного конфлікту або тимчасової окупації. Закон не містить жодних винятків або обмежень щодо військовослужбовців. Єдиними юридично значущими критеріями для набуття статусу ВПО є: 1. наявність громадянства України; 2. факт проживання на території, де ведуться бойові дії або яка тимчасово окупована; 3. вимушене переміщення внаслідок збройної агресії. Статус військовослужбовця позивача не скасовує факту його проживання на тимчасово окупованій території, вимушеного залишення місця проживання, неможливості повернення до житла через окупацію.
Ухвалою від 20.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, саме на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. Відповідно до Порядку № 509 довідка Внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Положеннями пункту 2 Порядку № 509 (в редакції постанови КМУ № 709 від 11.07.2023, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 126 від 21.11.2023) встановлено, що, починаючи з 1 серпня 2023 р. на отримання довідки мають право особи, які залишили або покинули своє місце проживання у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону Закон № 1706, та перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, а також особи, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення. Отже, з зазначених норм вбачається, що внутрішньо переміщеною особою є особа, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, та яка перемістилася до безпечних місць у межах України й скористалися її захистом, отримавши статус внутрішньо переміщеної особи. Пункт 2 Порядку № 509 чітко визначає, що для отримання довідки особа має звернутися до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання. Аналізуючи вимоги зазначених пунктів 2 та 5 Порядку № 509 вбачається, що заява про взяття на облік подається особою до відповідного органу за місцем проживання, де вона фактично проживає у зв`язку з переміщенням , а також до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб вноситься інформація про фактичне місце проживання/перебування. Враховуючи той факт що Позивач є військовим та місце дислокації військової частини за межами Південнівської територіальної громади, отже позивач фактично не мешкає в м. Південному Одеського району Одеської області, а статус внутрішньо переміщеної особи напряму залежать від фактичного проживання особи у громаді, до якої вона перемістилася, фахівцем Управління позивачу було запропоновано у разі звільнення з військової служби та у разі неможливості повернення до покинутого місця проживання (місця реєстрації), звернутися особисто до органу соціального захисту за фактичним місцем проживання/перебування для отримання довідки або ж скористатися Єдиним державним веб-порталом електронних послуг (далі - Портал Дія), як то обумовлено пунктом 21 Порядку № 509. Крім того, позивач не скористався своїм законним правом на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи, коли перемістився до м. Південне Одеського району Одеської області, а саме з 01.09.2022 року.
За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:
02.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області надало відповідь (лист № 18-08/142 від 02.02.2026 року), в якій зазначено, що внутрішньо переміщеною особою є особа, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, та яка перемістилися до безпечних місць у межах України й скористалася її захистом, отримавши статус внутрішньо переміщеної особи. Оскільки позивач звернувся до Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області 02 лютого 2026 року з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вперше, повідомивши, що є військовослужбовцем, призваним по мобілізації 15.12.2022 року, та приїхав до м. Південного у відпустку до родини, Спеціалістом управління була надана інформація, що відповідно до пункту 1 Порядку № 509, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та зазначила положення абз. 18 пункту 2 Порядку № 509. Акцентовано увагу, що на отримання довідки мають право військовослужбовці з урахуванням вимог пункту 4 цього Порядку (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу), які проходили/проходять військову службу та мали зареєстроване/задеклароване місце проживання на території, на якій ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, або які фактично проживали на зазначених територіях, або в яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення (абзац 12 пункт 2 Порядку № 509). Таким чином, в силу діючого законодавства у разі звільнення з військової служби та у разі неможливості повернення до покинутого місця проживання (місця реєстрації), у відповіді зазначено, що заявник може звернутися особисто до органу соціального захисту за фактичним місцем проживання/перебування для отримання довідки або ж скористатися Єдиним державним веб-порталом електронних послун (далі Портал Дія), як то обумовлено пунктом 2-1 Порядку № 509.
Вважаючи протиправною відмову у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".
Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Згідно ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".
Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник). Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. 
У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, строків і порядку оскарження, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.
У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).
У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, строків і порядку оскарження, яке підписується керівником цього органу.
Рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки приймається з урахуванням вимог, передбачених Законом України "Про адміністративну процедуру".
Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з обґрунтуванням такого рішення, якщо:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;
4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.
Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) регулює Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок № 509), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (в редакції на час звернення позивача із заявою про взяття на облік).
Абзацами другим та третім пункту 1 Порядку № 509 визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
На отримання довідки не мають права особи, які перемістилися в межах тимчасово окупованих російською федерацією територій, щодо яких не визначено дати завершення тимчасової окупації російською федерацією, перелік яких затверджений Мінрозвитку.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).
Починаючи з 1 серпня 2023 р. на отримання довідки мають право особи, які залишили або покинули своє місце проживання у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, та перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих російською федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації російською федерацією, а також особи, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 509, заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.
Підстави для відмови у видачі довідки наведені в п. 8 Порядку № 509, серед яких:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);
4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.
Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є документальне підтвердження факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, на момент їх виникнення.
З матеріалів справи вбачається, що 02.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
В заяві зазначено, що останнє задеклароване/зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи з місця переміщення – АДРЕСА_1 .
Дата переміщення – 01.09.2022 року.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, Веселівська селищна територіальна громада з 26.02.2022 належить до Тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.
При цьому, позивачем надано докази на підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб”.
Підставою для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи слугувало те, що позивач проходить службу в лавах Збройних Сил України та приїхав на територію Південнівської міської територіальної громади у відпустку.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем в заяві від 02.02.2026 року зазначено, що він перемістився з Запорізької області, Мелітопольського району, селища Веселове – 01.09.2022 року, адреса місця проживання/перебування – АДРЕСА_2 .
Крім того, згідно військового квитка виданого на ім`я ОСОБА_1 , останнього призвано на військову службу 15.12.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , що додатково свідчить про те, що станом на дату мобілізації позивач проживав на території Південнівської міської територіальної громади.
При цьому, мобілізація позивача та подальше проходження ним військової служби не позбавляє його права для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання.
В той же час, приписами Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Порядку № 509 чітко визначені підстави для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, серед яких відсутня підстава, визначена Управлінням соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у листі № 18-08/142 від 02.02.2026 року.
Крім того, суд зауважує, що отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є правом, а не обов`язком особи та законодавством не передбачено строків постановки на облік з моменту переміщення.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.
З урахуванням викладеного, наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом (з урахуванням постанови Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 310/8280/16-а в частині способу захисту) визнання протиправною відмови Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у взятті ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи та зобов`язання Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області взяти ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області вул.Т.Г.Шевченка, буд.7/1, м.Південне, Одеський район, Одеська обл., 65481, ЄДРПОУ 22492021) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –задовольнити.
Визнати протиправною відмову Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у взятті ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи.
Зобов`язати Управління соціальної політики Південнівської міської ради Одеського району Одеської області взяти ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу та видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.