Справа №522/8729/25
Провадження №2/522/1146/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої - судді Косіциної В.В.,
розглянувши на підставі наявних матеріалів цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради та Комунальний заклад "Кілійський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням" Одеської обласної ради" про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - 
ВСТАНОВИВ:
22 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради та Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради, у якій позивач просить:
-позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути аліменти з гр. ОСОБА_2 на користь малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитини повноліття;
-судові витрати покласти на відповідача.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання на 03 червня 2025 року о 12 годині 00 хвилин. 
03 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача - Гаврилюка Арсенія Анатолійовича про зміну сторони у справі, у якій заявник просив замінити третю особу з Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради на КНП «Кілійський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням ООР.
У підготовче засідання, призначене на 03 червня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із неявкою учасників справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд заяви на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року заяву представника позивача - Гаврилюка Арсенія Анатолійовича про зміну сторони у справі задоволено. Виключено зі складу учасників справи третю особу - Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради.
Залучено до участі у справі в якості третьої особи Комунальний заклад "Кілійський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням" Одеської обласної ради", м. Кілія, вулиця Челюскіна, 10, електронна адреса - internat.kiliya@gmail.com. Відкладено підготовчий розгляд справи на 07 липня 2025 року о 12 годині 00 хвилин. 
10 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
У підготовче засідання, призначене на 07 липня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із неявкою учасників справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення відкласти розгляд справи на 14.07.25 року о 12 годині 30 хвилин.
10 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
14 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 14 липня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із неявкою учасників справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення відкласти розгляд справи на 19.08.25 року о 11 годині 10 хвилин.
У підготовче засідання, призначене на 19 серпня 2025 року, з`явились представник третьої особи Служби у справах дітей та відповідач ОСОБА_2 . Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву для з`ясування додаткових відомостей та призначено наступне судове засідання на 23.09.25 о 11:30. 
У підготовче засідання, призначене на 23 вересня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із першою неявкою учасників справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення відкласти розгляд справи на 07.10.2025 року о 12 год 30 хв.
25 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
07 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 07 жовтня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання відповідача про відкладення судового засідання задоволено. Прийнято рішення відкласти судове засідання на 22 жовтня 2025 року.
У підготовче засідання, призначене на 22 жовтня 2025 року, з`явились відповідачка ОСОБА_2 та представник позивача Гаврилюк А. У зв`язку з ненадходженням відповідей на запити, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято рішення відкласти розгляд справи на 02 грудня 2025 року об 11 годині 30 хв.
01 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 02 грудня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання відповідача про відкладення судового засідання задоволено. Прийнято рішення відкласти судове засідання на 03 лютого 2026 року о 12 годині 00 хвилин.
08 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
У підготовче засідання, призначене на 03 лютого 2026 року, з`явились відповідачка ОСОБА_2 та представник позивача Гаврилюк А. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято рішення відкласти підготовче засідання на 03 березня 2026 року о 12 год 30 хв.
04 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
02 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 03 березня 2026 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання відповідача про відкладення судового засідання задоволено. Прийнято рішення відкласти судове засідання на 19 березня 2026 року на 11 год 30 хв.
05 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
Підготовче засідання, призначене на 19 березня 2026 року об 11:30 не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючої - судді Косіциної В.В. на лікарняному.
24 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
Підготовче засідання, призначене на 13 квітня 2026 року об 13:40 не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючої - судді Косіциної В.В. у відпустці.
22 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
У підготовче засідання, призначене на 28 квітня 2026 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, заяву третьої особи про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін задоволено. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2026 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд по суті на 11 травня 2026 року на 11 год 00 хвилин.
29 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від відповідача про розгляд справи без участі. 
04 травня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника третьої особи КЗ "Кілійський РНЦ» - Владиченка М. про розгляд справи без участі.
У судове засідання, призначене на 11 травня 2026 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 18 травня 2026 року.
Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи - не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Щодо позбавлення батьківських прав суд зазначає наступне. 
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та відповідно до якого матір`ю дитини є ОСОБА_2 .
Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.09.2020 року № 0027726597 відомості про батька ОСОБА_1 внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто, зі слів матері.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню.
Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини.
Згідно із ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до положень статті 214 СК України, ч.1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
У постанові Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі № 362/4847/20 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
На підтвердження того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач надав копії розпорядження Приморської районної адміністрації від 10.08.2021 ро про зарахування малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цілодобове перебування до КНП "Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" ОМР, відповідно до якого до Департаменту охорони здоров`я ОМР надійшла заява ОСОБА_4 про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_1 , оскільки, у зв`язку з важким матеріальним становищем мати не може доглядати за дитиною-інвалідом з психоневрологічним захворюванням. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 було зараховано на цілодобове перебування до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" ОМР.
Розпорядженням ПРА ОМР від 21.03.2022 №169, строк перебування ОСОБА_1 у КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" було продовжено на 6 місяців.
Згідно копії листа КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" ОМР, від 21.09.2022 №1224, термін перебування дитини у закладі завершився 21.09.2022 року. За весь період перебування дитини у закладі мати дитини або інші родичі дитину не відвідували, матеріальної допомоги не надавали та участі у вихованні дитини не приймали. У листі просять порушити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_1 .
04 листопада 2022 року ОСОБА_2 повторно звернулася до ССД ОМР із заявою, у якій просила продовжити перебування її доньки - ОСОБА_1 в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" ОМР у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та складними життєвими обставинами, у зв`язку з якими вона не може виховувати та утримувати свою доньку.
Строк перебування ОСОБА_1 у державному дитячому закладі або установі, в якій проживають діти-сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування було продовжено на 6 місяців на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації від від 25.11.2022 року.
27 січня 2023 року на підставі наказу ССД ОМР №14, ОСОБА_1 взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах.
04 вересня 2023 року ОСОБА_2 повторно звернулася до ССД ОМР із заявою, у якій просила продовжити перебування її доньки - ОСОБА_1 в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" ОМР у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та складними життєвими обставинами, у зв`язку з якими вона не може виховувати та утримувати свою доньку.
Згідно копії довідки про невідвідування від 06.06.2024 №518, що складена КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 "Сонечко" ОМР, на повному державному забезпеченні з 31.08.2021 знаходиться ОСОБА_1 . За час перебування дитини у КНП, мати дитини або інші родичі дитину - не відвідували, матеріальну допомогу - не надавали, участі у вихованні дитини - не приймали.
За час розгляду справи судом відповідачка не надала жодного належного та допустимого доказу на спростування наведених позивачем обставин, не підтвердила факту належного виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні, утриманні та піклуванні про дитину, а також не довела наявності об`єктивних причин, які б унеможливлювали виконання нею обов`язків матері.
Згідно ч.ч.4-5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Такий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц.
У висновку від 15 липня 2024 року № 027062, що складений Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її малолітньої доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У висновку вказано, що 20.05.2024 року було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 відповідно до якого встановлено, що виявлено ознаки складних життєвих обставин, стан помешкання незадовільний, є борги за комунальні послуги. 
Враховуючи зазначене, орган опіки та піклування дійшов до висновку про те, що відповідачка протягом тривалого часу не забезпечує належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини, не бере участі у її утриманні, не цікавиться станом здоров`я доньки, її навчанням та потребами, не підтримує з нею емоційного зв`язку та фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.
У висновку органу опіки та піклування також зазначено, що відповідачка не вжила належних заходів для покращення житлово-побутових умов, не створила безпечного та належного середовища для проживання малолітньої дитини, а її поведінка свідчить про відсутність належного піклування про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.
Суд враховує, що відповідно до вимог чинного законодавства України саме на батьків покладається обов`язок забезпечувати належні умови для життя, виховання, навчання та розвитку дитини, піклуватися про її здоров`я та матеріальне забезпечення. Проте зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідачка своїх обов`язків належним чином не виконує, а її ставлення до дитини має характер свідомого та тривалого ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Суд також звертає увагу на те, що протягом усього періоду розгляду справи ОСОБА_2 у судові засідання майже не з`являлася, що свідчить про байдужість до долі дитини та відсутність інтересу до результату розгляду справи.
Будь-яких доказів, спрямованих на підтвердження того, що ОСОБА_2 належним чином виконує свої батьківські обов`язки та бере участь у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_1 суду надано не було.
У постанові КЦС ВС від 13.07.2022 у справі № 366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом, спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України») 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 фактично не виконує свої батьківські обов`язки, які належать їй як матері дитини, беручи до уваги той факт, що сама процедура носить законну мету і втручання в права відповідачки є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав, а позивачем наведено чіткі та достатні доводи, що підтверджують доцільність позбавлення батьківських прав, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь малолітньої ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки з усіх доходів але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення повноліття дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна позиція зазначена у ст. 180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
З постанови Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 вбачається, що відмова батьків (усиновлювачів) від дитини є такою, що порушує її права та інтереси, тому ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьківських прав і стягнення з батьків (усиновлювачів) аліментів на її утримання.
У ч.2 ст.182 ЦПК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, позивачем не надано будь-яких доказів того, що на момент звернення до суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_2 заробітку (доходу).
Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податкові декларації про майнових стан і доходи, відомості про постійні види доходів ОСОБА_2 - відсутні. З відповіді вбачається, що сукупний розмір доходу ОСОБА_2 за 2026 рік становить 300,00 гривень, за 2025 рік - 145,43 гривень, за 2024 рік - 449,81 гривень.
При цьому, позивачем не доведено, шо відповідачка має відкриті банківські рахунки та/або банківські скриньки.
Також, позивачем не надано доказів про наявність у відповідача на праві власності майна (рухомого або нерухомого) та/або майнових прав, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Згідно інформаційної довідки з ДРРП, в реєстрі відсутні відомості про зареєстровані за ОСОБА_2 на праві власності об`єкти нерухомого майна.
Позивачем не надано доказів здійснення відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Тому, суд вважає, що заявлений розмір аліментів - 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття не відповідає критерію розумності, об`єктивності та справедливості, а також не підтверджений належними та допустимими доказами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.
На думку суду, при вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо стягнення аліментів) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи:
(а) погляди дитини,
(б) індивідуальність дитини,
(в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин,
(г) піклування, захист і безпека дитини,
(ґ) вразливе положення,
(д) право дитини на здоров`я,
(е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №654/4307/19).
Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню із відповідача, суд враховуючи вік дитини, який характеризується активним фізичним та психологічним розвитком, її індивідуальність, право на здоров`я та освіту, приходить до висновку про те, що аліменти у розмірі 1/6 від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з моменту звернення до суду до моменту досягнення дитиною повноліття буде відповідати критерію розумності, об`єктивності та справедливості, та найголовніше відповідатимуть інтересам дитини, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради та Комунальний заклад "Кілійський навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням" Одеської обласної ради" про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково. 
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь малолітньої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто, з 22 квітня 2025 року до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із перебуванням головуючої - судді Косіциної В.В. в щорічній відпустці у період з 19 травня 2026 року по 31 травня 2026 року, повний текст рішення складено та підписано 02 червня 2026 року.

Суддя      Косіцина В.В.