Справа № 306/1997/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача  – судді Кожух О.А.,
суддів   – Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року (суддя Вінер Е.А.), у цивільній справі №306/1997/25, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовної заяви

31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 з 15.05.2010 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу в сторін народилося шестеро дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які на даний час проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Позивач зазначив, що відповідачка вже два роки перебуває за кордоном та належної матеріальної допомоги не надає, ухиляється від обов`язку по утриманню дітей, покладеного на неї законом, тому просить стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
До вказаного позову додано копію паспорту позивача, свідоцтва про шлюб від 15.05.2010, посвідчення багатодітної родини, свідоцтв про народження дітей, акту обстеження, довідку про зареєстрованих осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмова у позові обґрунтована судом тим, що позивачем не подано доказів, що мати дітей ухиляється від утримання дітей та врахував реєстрацію місця проживання обох сторін за місцем проживання дітей.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.01.2026 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
В апеляційній скарзі позивач вважає рішення суд першої інстанції незаконним, необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з порушенням норм Сімейного кодексу України.
Зазначає, що близько двох років мати дітей виїхала за кордон та не допомагає фінансово, а дітьми повністю опікується батько.
Вказує, що відмовивши у позові про стягнення аліментів, суддя Вінер Е.А. пізніше задовольнила позов про розірвання шлюбу між сторонами в справі №306/1510/25, встановивши при цьому факт того, що мати дітей не турбується про них та близько двох років дітьми повністю опікується батько.
Вважає, що підстав для відмови у позові в суду першої інстанції не було, тому просить такий позов задовольнити.

Про відкриття апеляційного провадження відповідачка ОСОБА_2 повідомлялась апеляційним судом шляхом відправлення копії ухвали про відкриття провадження та копії апеляційної скарги на зареєстровану адресу місця проживання. 
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Встановлено, що 15 травня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Згідно з наявних у матеріалах справи копій свідоцтва про народження дітей, вбачається, що під час перебування сторін у шлюбі в них народилося шестеро дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7-12).
12 червня 2019 року Управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було видано посвідчення багатодітної сім`ї, строк дії якого востаннє продовжено до 20 вересня 2035 року (а.с.6).
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 13.08.2025, проведеного службою у справах дітей Керецьківської сільської ради Хустського району, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 у житловому будинку, який складається з 2 кімнат проживають позивач ОСОБА_1 1987 року народження – батько дітей, ОСОБА_3 , 2011 року народження – дочка, ОСОБА_1 , 2012 року народження – син, ОСОБА_4 , 2015 року народження – син, ОСОБА_2 , 2017 року народження (дочка), ОСОБА_5 (дочка) та ОСОБА_6 (син), 2020 року народження (а.с.13). 
Вказаним актом службою у справах дітей встановлено факт одноосібного виховання позивачем дітей близько двох років, оскільки мати дітей вихала за кордон на заробітки. 
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 07.10.2025, проведеного повторно службою у справах дітей Керецьківської сільської ради Хустського району, встановлено також проживання батька з дітьми та його одноосібне виховання дітей близько останніх двох років, оскільки мати дітей виїхала за кордон та не повернулася (а.с.14).
Згідно з відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 15.10.2025, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані 9 осіб: ОСОБА_1 (1987 р.н.), ОСОБА_6 (1956 р.н.), ОСОБА_10 (1996 р.н.), ОСОБА_8 (2017 р.н.), ОСОБА_6 (2020 р.н.), ОСОБА_4 (2015 р.н.), ОСОБА_7 (2012 р.н.), ОСОБА_5 (2020 р.н.), ОСОБА_3 (2011 р.н.) (а.с.15). 
Згідно з копії рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.11.2025 (суддя ОСОБА_11 ) шлюб, укладений між сторонами 15 травня 2010 року – розірвано (а.с.34).
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання шести неповнолітніх дітей, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено ухилення відповідача від утримання дітей та не подано доказів перетину кордону відповідача.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що в житловому будинку згідно довідки зареєстровані дев`ятеро осіб, шестеро неповнолітніх дітей проживають разом з батьком. Відповідно до актів обстеження умов проживання, проведених службою у справах дітей, встановлено, що близько двох років мати не надає дітям фінансової допомоги та не піклується про дітей, оскільки перебуває за кордоном.
Статтею 51 Конституції Українитастатті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 3 цієї Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.  Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).
Колегією суддів встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з шістьма неповнолітніми дітьми, якими опікується самостійно, оскільки мати дітей проживає окремо, шлюб між сторонами розірвано. Факт одноосібного виховання батьком дітей підтверджено актами обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї (а.с.13, 14). 
Відтак доведено, що саме на батька лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.
За вказаних обставин позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі, зокрема, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», що діяв на час звернення до суду з даним позовом, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. 
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», що діяв на часухваленя судового рішення, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено 2817 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.

Висновки апеляційного суду

Аналізуючи зазначені матеріального права, наявні у справі докази, зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що позов про стягнення аліментів з матері на користь батька, з яким проживають діти, є обґрунтованим. Враховуючи вік шести дітей сторін, а також те, що обов`язок утримувати дітей є спільним обов`язком батьків, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність визначення для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів у розмірі 1/2 частики від усіх видів доходів матері дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Цей розмір, з урахуванням обов`язку щодо утримання дитини обома батьками, є також встановлений сімейним законодавством та відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на трьох і більше дітей. 
Оскільки судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити позав. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, п.п.1. 3, 4 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року – задовольнити.
Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року – скасувати.
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2025 (з дня пред`явлення позову до суду) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 травня 2026 року.

Суддя-доповідач 

Судді: