ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 травня 2026 року справа №200/7462/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року (повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року) у справі № 200/7462/25 (суддя в І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

УСТАНОВИВ:

29.09.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Шевченка Олександра Ігоровича в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті серії ОПШ №084600 від 05.08.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах. Оскільки транспортний засіб позивача переданий у користування ТОВ «Бастранс», який здійснює на ньому господарську діяльність, та саме водій ОСОБА_2 є найманим працівником ТОВ «Бастранс», позивач не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, що унеможливлює застосування до неї адміністративно-господарського штрафу накладеного спірною постановою. Позивач вказує на безпідставність накладеного штрафу, оскільки порушення законодавства про автомобільний транспорт нею не вчинялось.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті №084600 від 05.08.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 4422,40 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що документами, які повинні знаходитись та пред`являтись для перевірки уповноваженим посадовим особам, зокрема, є схема маршруту, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), оригінал витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування. 
Стосовно приналежності позивачу статусу «автомобільний перевізник» вказав, що остання вказана у договорі страхування відповідальності на автомобільному та міському електричному транспорті від 09.01.2025, який надано водієм під час рейдової перевірки 09.07.2025, та зазначення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основного виду економічної діяльності «49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення», що в сукупності свідчить про приналежність такого статусу. 

Сторона позивача надала відзив, у якій зазначено, що визначальним є встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником у даному конкретному випадку та в розумінні положень Закону №2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного учасника суспільних відносин - суб`єкта правопорушення.
Правомірність вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та підтвердження їх належними та допустимими доказами підтверджується і практикою Верховного Суду у складі касаційних судів різних юрисдикцій.
Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

На підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 04.07.2025 №ОНР 002310 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях було проведено перевірку транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Вказаний транспортний засіб належить на праві власності ФОП ОСОБА_1 , при цьому автомобільним перевізником є ТОВ «БАСТРАНС», що підтверджується матеріалами справи та зазначено у акті, складеному за наслідками перевірки.
На момент проведення перевірки встановлена відсутність схеми маршруту, таблиці вартості проїзду (крім міських перевезень), оригіналу витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування.
За результатами перевірки, складено акт № ОАР 063313 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Водій ОСОБА_2 акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом підписав та отримав копію.
18.07.2025 відповідач направив на адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» на 05.08.2025.
04.08.2025 позивач направила до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях повідомлення про те, що транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у тимчасовому користуванні ТОВ «БАСТРАНС» та згідно системи «ШЛЯХ» знаходиться у користуванні підприємства ТОВ «БАСТРАНС». Також повідомлено, що на даний час ФОП ОСОБА_1 підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів не здійснює.
Також, 04.08.2025 ТОВ «БАСТРАНС», з метою недопущення притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності, повідомило відповідача, зокрема про те, що у ТОВ «БАСТРАНС» у тимчасовому користуванні знаходиться транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 та водій ОСОБА_2 09.07.2025 та 11.07.2025 здійснював нерегулярні перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Київ -Харків на підставі договору між ТОВ «БАСТРАНС» із замовником перевезень.
Постановою в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті № 084600 від 05.08.2025 на підставі абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.
Копію постанови направлено 06.08.2025 позивачу, разом із супровідним листом на адресу електронної пошти.
Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).
Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Пунктом 22 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Відповідно до приписів статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:
для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:
для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для автомобільного самозайнятого перевізника:
ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.
Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для водія юридичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до абзацу третього 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позивач заперечувала правомірність оскаржуваної постанови, вказуючи, що вона не є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III, а відтак не може бути притягнута до відповідальність за порушення зазначеного законодавства.
Позивач не заперечувала, що транспортний засіб зареєстрований на неї, однак на момент перевірки він перебував у користуванні ТОВ «БАСТРАНС», що підтверджується тимчасовим реєстраційним посвідченням, яке було надано водієм при перевірці та повідомлено відповідача листами до розгляду справи та прийняття спірної постанови.
Приписами статті 1 Закону № 2344-III передбачено, що:
- автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
- водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;
- послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Як вбачається з матеріалів справи, акт проведення перевірки від 09.07.2025 містить відомості того, що автомобільним перевізником є ТОВ «БАСТРАНС», фактичним власником ФОП ОСОБА_1 .
Також, суд ураховує, що позивачем та ТОВ «БАСТРАНС» керівникові Відділу надані пояснення щодо здійснення автомобільних перевезень на транспорті позивача саме ТОВ «БАСТРАНС».
Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 вказав, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема, інформацію про автомобільного перевізника.
Стосовно тверджень відповідача про те, що протокол технічного стану транспортного засобу від 17.04.2025 та договір страхування відповідальності на автомобільному та міському електричному транспорті від 09.01.2025 оформлені на ім`я ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає, що вказані вище документи оформлені часом раніше, ніж тимчасовий реєстраційний талон серії ХХР №115123 від 08.05.2025.
У постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу. При цьому автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).
У постанові від 21.12.2023 у справі № 280/2150/23 Верховний Суд зазначив, що на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який, у розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-III, має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.
Отже, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 519 CDI державний номерний знак НОМЕР_1 використовувався позивачем у його господарської діяльності, тобто позивач в розумінні вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» не є перевізником, а отже не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в межах спірних правовідносин, як наслідок підстави для застосування до позивача адміністративно господарського, передбаченого ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відсутні.
Суд, згідно з ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладені судом висновки, відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови, що є підставою для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Стосовно розподілу судових витрат, апеляційна скарга не містить жодних доводів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 200/7462/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 20 травня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук