ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Львів	 	Справа № 380/5093/24 пров. № А/857/18868/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Боршовського Т.І., 
суддів Ільчишин Н.В.,
Кушнір В.О.,
за участю секретаря судового засідання Арбуза Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року з питань встановлення або зміни способу і порядку виконання рішення у справі № 380/5093/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
суддя в 1-й інстанції – Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення – 12 березня 2026 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складення повного рішення – не вказано.

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА.
ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернувся 01 грудня 2025 року до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Заява мотивована тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 (далі – Судове рішення), яке набрало законної сили 01 липня 2024 року, ОСОБА_1 нараховано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також – ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) різницю заборгованості по перерахованій пенсії з урахуванням раніше проведених виплат за період з березня 2024 року по липень 2024 року на загальну суму 7500 гривень 00 копійок, проте на момент звернення позивача до суду першої інстанції із вказаною заявою виплату так і не здійснено. Враховуючи те, що відповідач не спроможний забезпечити виконання судового рішення у справі в частині виплати недоотриманої позивачем пенсії в розмірі 7500,00 грн у загальному порядку протягом строку, який значно перевищує два місяці з дня набрання законної сили таким рішенням, відтак, на переконання позивача, наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду на підставі частини третьої статті 378 КАС України.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року (далі - Суд першої інстанції) відмовлено в задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, Суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 відповідачем здійснено конкретні дії: перерахунок пенсії, нарахування суми доплати у розмірі 7500,00 грн та включення вказаних коштів до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Крім того, відповідач здійснює помісячно виплату зазначеної суми доплати відповідно до приписів Порядку № 827. Суд першої інстанції також вказав, що позивач не надав доказів того, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення як передумов для зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому її потрібно скасувати. Покликається на те, що Суд першої інстанції не врахував актуальну практику Верховного Суду в подібних правовідносинах, зокрема постанову від 28 жовтня 2025 року у справі 380/7706/22. Також зазначає, що Суд першої інстанції помилково застосував положення Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, якою затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі – Порядок № 821), проігнорувавши норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, що має вищу юридичну силу. Наголошує, що жодна постанова Кабінету Міністрів України не може зупиняти чи в інший спосіб перешкоджати виконанню судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки це суперечить нормам Конституції України. Крім того, наголошує, що відповідач на даний момент не розпочав здійснення виплати суми заборгованості у розмірі 7500,00 грн, нарахованої на виконання судового рішення у справі № 380/5093/24, проте Суд першої інстанції помилково виснував, що відповідач щомісяця виплачує таку заборгованість відповідно до вимог Порядку № 821. Натомість насправді відповідач розпочав виплату в незначних сумах по іншому судовому рішенню з найдавнішим терміном виникнення боргу, тобто такий висновок суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року з питань встановлення або зміни способу і порядку виконання рішення у справі № 380/5093/24 прийнята з дотриманням норм законодавства та на підставі повно встановлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги, на його переконання, є безпідставними. Твердить, що Головним управлінням в межах наданої компетенції проведений комплекс заходів задля повного та неухильного виконання рішення суду від 29.05.2025 у справі № 380/5093/24, а виплата заборгованості, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії позивача на підставі вказаного судового рішення, проводиться відповідачем відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
1. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року (набрало законної сили 01 липня 2024 року) позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 з 01.03.2024 індексації пенсії та виплати пенсії у неповному розмірі, з обмеженням її максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.03.2024 здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», та здійснити виплату з урахуванням проведених виплат.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року залишено без змін ухвалу суду від 26 червня 2025 року.
Позивач вдруге (01 грудня 2025 року) подав заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, в якій зауважив, що на виконання рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії та нарахував суму доплати до пенсії за період з березня 2024 року по липень 2024 року, яка склала 7500,00 грн, проте не виплатив таку позивачу. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року заяву позивача про зміну способу і порядку виконання рішення повернуто без розгляду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року про повернення заяви без розгляду у справі № 380/5093/24 – скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Так, Суд першої інстанції при розгляді заяви від 01.12.2025 встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром та здійснюється поточна виплата пенсії в перерахованому розмірі. Вказана обставина не є спірною між сторонами. Доплата пенсії по вказаному рішенню суду складає 7500,00 грн., що підтверджено відповідним розрахунком на доплату (за березень – липень 2024), т. 1, а.с. 101), листами ГУ ПФУ в області від 07.03.2025, (т. 1, а.с. 99), від 23.03.2026 (т. 2, а.с. 10-11).
Водночас позивач наполягає на тому, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 на день подання ним заяви про зміну способу і порядку виконання такого рішення відповідачем не виконано у повному обсязі, а саме: не виплачена заборгованість за результатами перерахунку пенсії за період з березня 2024 року по липень 2024 року в сумі 7500,00 грн.

2. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ. ВИСНОВКИ.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі також - Закон № 4094-ІХ), який набрав чинності 19.12.2024, внесені зміни до розділу 4 КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах». 
Також Законом № 4094-ІХ КАС України доповнений статтями 3821 – 3823.
На підставі частини дев`ятої статті 3823 КАС України суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Положення частини третьої статті 378 КАС України року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі - Закон № 4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.».
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу у цій справі, вважав, що під час розгляду справи № 380/5093/24 суд в межах спірних правовідносин не вирішував питання про виплату позивачу конкретних грошових сум, відтак зміна застосованого судом способу захисту (зобов`язання вчинити вказані дії без визначення сум виплат) на фактично стягнення конкретних сум (які хоча і були розраховані відповідачем при проведенні перерахування пенсії позивача на підставі та на виконання судового рішення у цій справі, але безпосередньо судом не присуджувалися у конкретних розмірах) не відповідатиме юридичній сутності та змісту інституту, регламентованому статтею 378 КАС України, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права відповідно до статті 245 КАС України.
Колегія суддів апеляційного суду вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на таке.
Аргументи відповідача на обґрунтування заперечень щодо заяви стягувача, які були повністю підтримані Судом першої інстанції, зводилися до такого:
1) ГУ ПФ України виконало рішення суду у цій справі та перерахувало пенсію позивачу, яка з дати перерахунку виплачується в повному розмірі;
2) заборгованість за попередній період обліковується та виплачується в установленому порядку, тобто відповідно до вимог постанови КМУ від 14.07.2025 № 821, за рахунок бюджетних призначень ПФУ, в межах відповідних бюджетних надходжень, з урахуванням дати надходження рішення до органу ПФУ та дати набрання судовим рішенням законної сили;
3) в ГУ ПФ України відсутні бюджетні асигнування з державного бюджету для виплати особі заборгованості в повному обсязі.
Оцінивши вказані мотиви Суду першої інстанції щодо неможливості зміни способу виконання рішення суду у спосіб, про який просить стягувач, а також покликання на практику Верховного Суду, колегія суддів апеляційного суду вказує на таке.
Суд першої інстанції не врахував змін до процесуального закону та навів у цій справі аргументи, які були слушними з огляду на дію редакції статті 378 КАС України, чинної до 18.12.2024.
Так, до 2024 існували усталені підходи касаційного суду до застосування статті 378 КАС України у її взаємозв`язку із положеннями статті 245 КАС України щодо способів захисту прав особи та відповідних повноважень суду обирати один із них з метою ефективного захисту прав особи; відповідно до цих підходів зміна способу виконання рішення про перерахунок та виплату пенсії на стягнення заборгованості по пенсії трактувалася як зміна рішення по суті, що не допускається на стадії його виконання.
Проте законодавець прийняттям Закону № 4094-IX змінив правове регулювання спірних правовідносин.
28 жовтня 2025 Верховний Суд зробив правовий висновок щодо застосування статті 378 КАС України в редакції Закону від 21 листопада 2024 року № 4094-IX.
Так, Верховний Суд в постанові від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22 зазначив:
« 57. Водночас, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат..
58. Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
59. Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
60. Як зазначено у пояснювальні записці до проєкту Закону №4094-ІХ (https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/1861803) він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
61. Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
62. Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
63. З цього приводу Верховний Суд зазначає, що прийняттям Закону №4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення.
64. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
65. Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України…
[…].
77. Суд вважає неправомірним будь-який формалістичний підхід до тлумачення статті 378 КАС України, який дозволяє суб`єкту владних повноважень зловживати процесуальними правами шляхом затягування виконання рішення, особливо у випадках, коли такий підхід нівелює реальне поновлення прав заявника.
78. Водночас позиція Верховного Суду, відображена, зокрема, в ухвалі від 03 березня 2025 року у справі №160/5259/20, послідовно підкреслює, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат. Судовий контроль має гарантувати ефективний захист соціальних прав.
79. Вищенаведений правовий підхід Верховного Суду полягає в тому, що метою судового контролю за виконанням рішення суду є не лише перевірка звіту боржника, а й забезпечення фактичного поновлення прав. Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме - стягнення коштів.
80. У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 313587,00 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Відтак, суди обґрунтовано здійснили заміну невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.»
Отже, з огляду на висновок Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 378 КАС України зі змінами, внесеними Законом № 4094-IX, суд апеляційної інстанції висновує, що вказана норма процесуального закону встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Тобто зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом № 4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання судового рішення.
Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, на момент постановлення судом оскаржуваної ухвали, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 не виконане у повному обсязі більше двох місяців з дня набрання ним законної сили в частині виплати нарахованої доплати за період з березня 2024 року по липень 2024 року в сумі 7500,00 грн, з огляду на неналежне фінансування державою відповідних витрат, що істотно ускладнює виконання судового рішення.
При цьому колегія суддів апеляційного суду зауважує, що зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем.
Отже, внаслідок зміни правового регулювання висновок Суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у цій справі є помилковим, оскільки зроблений за неправильного застосування частини третьої статті 378 КАС України.
Також Суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок Суду першої інстанції щодо нерелевантності постанови від 28.10.2025 у справі № 380/7706/22, з огляду на те, що у вказаній постанові касаційним судом не досліджувалося питання зміни способу та порядку виконання рішення суду за умови здійснення боржником виплати частини заборгованості відповідно до Порядку № 821. 
Колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що по-перше, зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом № 4094-ІХ, не встановлюють жодних додаткових умов чи винятків (наприклад, часткове виконання судового рішення) для зміни способу виконання судового рішення у разі невиконання його суб`єктом владних повноважень в повному обсязі після спливу двомісячного строку з дня набрання таким рішенням законної сили. 
Так, Судом апеляційної інстанції встановлено, що Судове рішення від 29 травня 2024 року, яке набрало законної сили 01 липня 2024 року, на момент звернення позивача із відповідною заявою не виконано в повному обсязі, оскільки відповідачем не виплачена перерахована сума пенсії в частині суми доплати за період з березня 2024 року по липень 2024 року в розмірі 7500,00 грн.
По-друге, Суд першої інстанції помилково виснував про часткову виплату відповідачем заборгованості по доплаті відповідно до Порядку № 821, оскільки такий висновок не відповідає як обставинам справи, так і змісту положень вказаного Порядку.
Так, Судом першої інстанції вказав, що відповідно до вимог Порядку № 821 відповідачем проводиться виплата заборгованості, що виникання після виконання рішення суду у справі № 380/5093/2. Зокрема, у жовтні - грудні 2025 року позивачу здійснено виплату заборгованості у розмірі 187,35 грн за кожен місяць.
Висновуючи про здійснення ГУ ПФУ у Львівській області щомісячних виплат на погашення суми заборгованості по перерахованій пенсії у справі № 380/5093/24, Суд першої інстанції не врахував та залишив поза увагою положення пунктів 3-5 Порядку № 821, зі змісту яких випливає, що погашення заборгованості, обчисленої на виконання рішень судів, здійснюється пенсійним органом в межах відповідних бюджетних призначень, виділених на цю мету, а черговість виплат на виконання рішень судів визначається саме датою набрання ними законної сили.
Так, ГУ ПФУ у Львівській області веде діловодство в підсистемі «Документообіг» інтегрованої комплексної інформаційної системи (IKIC) з січня 2020 року. В підсистемі «Реєстр судових рішень» ведеться електронний облік судових рішень. Згідно з обліком рішень суду, що набрали законної сили, позивачу нараховано доплати на виконання таких рішень:
1) рішення ЛОАС від 09.07.2020 у справі № 380/2633/20 – 127456,00 грн;
2) постанови ВААС від 19.08.2021 у справі № 380/3382/21 – 41103,68 грн;
3) рішення ЛОАС від 16.11.2021 у справі № 380/9289/21 – 19847,76 грн;
4) рішення ЛОАС від 23.06.2022 у справі № 380/7318/22 – 20209,22 грн;
5) рішення ЛОАС від 15.06.2023 у справі № 380/6992/23 – 21000,00 грн;
6) рішення ЛОАС від 25.09.2023 у справі № 380/15719/23 – 16000,00 грн;
7) рішення ЛОАС від 25.09.2023 у справі № 380/15719/23 – 24000,00 грн;
8) рішення ЛОАС від 29.05.2023 у справі № 380/5093/24 – 7500,00 грн;
9) рішення ЛОАС від 17.05.2025 у справі № 380/6531/24 – 140243,02 грн;
10) рішення ЛОАС від 07.01.2025 у справі № 380/24496/24 – 176061,60 грн;
11) рішення ЛОАС від 24.04.2025 у справі № 380/4745/25 – 30420,81 грн.
Вказана інформація була доступна для дослідження Судом першої інстанції, оскільки викладена відповідачем в листі від 07.05.2025 № 1300-5405-8/33918, який знаходиться в матеріалах справи (т.1, а.с. 100). 
Суд першої інстанції в підтвердження часткового виконання рішення ЛОАС від 29.05.2023 у справі № 380/5093/24 щодо виплати доплати взяв до уваги пояснення, викладені у запереченні на заяву (т.1, а.с.190-195) та долучений до нього скріншот з підсистеми «Документообіг» інтегрованої комплексної інформаційної системи (IKIC) «Реєстр судових рішень» (т.1, а.с. 197). 
Проте місцевий суд не звернув увагу на зміст вказаного скріншоту сторінки з Реєстру, з якого видно, що виплати в сумах 187,35 грн (жовтень 2025), 187,35 грн (листопад 2025), 187,35 грн (грудень 2025) проведені на виконання судового рішення, з датою набрання законної сили 25.11.2020, що узгоджується зі змістом рішення ЛОАС від 09.07.2020 у справі № 380/2633/20 та відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.
Крім того, у листі від 23.03.2026 № 1300-0307-8/45680 ГУ ПФУ у Львівській області підтвердило вказані вище обставини, зазначивши, що на підставі пункту 5 Порядку № 821 органами Пенсійного фонду України проведено позивачу виплату заборгованості за рішеннями суду за минулий період, а саме: рішення ЛОАС від 09.07.2020 у справі № 380/2633/20, у жовтні 2025 року – 187,35 грн, у листопаді 2025 року - 187,35 грн, у грудні 2025 року - 187,35 грн пропорційно виділеним коштам з Державного бюджету України (т. 2, а.с.10).
Отже, Суд першої інстанції помилково виснував, що ГУ ПФУ у Львівській області щомісячно виплачує ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій пенсії відповідно до Порядку № 821 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24, оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи.
За таких обставин Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для зміни способу виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 в частині зобов`язання відповідача провести з 01.03.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 на стягнення заборгованості по перерахованій пенсії у розмірі 7500,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи, колегія суддів Апеляційного Суду дійшла висновку про скасування ухвали Суду першої інстанції від 12 березня 2026 року, оскільки така постановлена за неповного з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Суд ухвалив задовольнити заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі. 
Підстави для здійснення розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року з питань встановлення або зміни способу і порядку виконання рішення у справі № 380/5093/24. 
Заяву ОСОБА_1 від 01.12.2025 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 380/5093/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 380/5093/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.03.2024 виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше проведених виплат на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по перерахованій пенсії у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот гривень) 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. І. Боршовський 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. О. Кушнір  	
Повне судове рішення складено 26.06.26