ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року справа №200/5135/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Самохвалова Сергія Володимировича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі № 200/5135/25 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації її грошового забезпечення за 2003-2007 роки, січень-лютий 2008 року, квітень 2009 року, червень-листопад 2009 року, травень-грудень 2010 року, січень-лютий 2011 року, липень-грудень 2011 року, 2012-2013 роки, січень-квітень 2014 року, травень-листопад 2015 року; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 індексацію її грошового забезпечення за 2003-2007 роки, січень-лютий 2008 року, квітень 2009 року, червень-листопад 2009 року, травень-грудень 2010 року, січень-лютий 2011 року, липень-грудень 2011 року, 2012-2013 роки, січень-квітень 2014 року, травень-листопад 2015 року; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.11.20215р. по день фактичного розрахунку із застосуванням середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 611,46 грн.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач зобов`язаний нарахувати та сплатити позивачу індексацію грошового забезпечення позивачу, починаючи з січня 2003 по листопад 2015 року включно. Наголошує, що право на індексацію грошового забезпечення визначено безпосередньо Законом № 1282-XII, який набрав чинності ще 07.08.1991р., і жодних виключень для окремих категорій посад або професій, таких як служба в органах МВС України, він не встановлює. Зазначає, що положеннями Порядку № 1078 можливе лише розширення права осіб на індексацію своїх доходів, тоді як звуження таких прав у порівнянні із Законом № 1282-XII є неприпустимим. Також наполягає на тому, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі № 200/5135/25 у задоволенні позову – відмовлено. 
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відтворюють позовну заяву.
Також, в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ ГУМВС України в Донецькій області з 17.03.1997 по 06.11.2015. 
06.05.2025 ОСОБА_1 через свого представника звернулась до ліквідаційної комісії ГУМВС України в області із адвокатським запитом з проханням повідомити чи дійсно у період з 1997 рік по 2015 рік включно не здійснювалася індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 , і якщо так, то з яких причин. У випадку не здійснення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за вказаний період, повідомити чи буде здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації її грошового забезпечення, і якщо так, то у який період.
05.06.2025 за вих. № 54аз/лк представнику позивачки була надана відповідь на адвокатський запит, до якої долучено довідку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби в УОТЗ ГУМВС України в Донецькій області з 10.03.2008 по 06.11.2015. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, судом першої інстанції зазначено наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон №2017-III), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Статтею 19 Закону № 2017-III встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) в редакції на час виникнення спірних правовідносин, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі ст. 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру:
пенсії;
стипендії;
оплата праці (грошове забезпечення);
суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-XII встановлено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII (в редакції, чинній до 01.01.2016), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За змістом абз. 1 ст. 4 Закону №1282-XII (в редакції, з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до статті 5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів.
Індексація пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України.
Індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Статтею 9 Закону № 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Аналіз положень Закону № 2011-XII та Закону № 1282-ХІІ дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (п. 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №380/1513/20).
У відповідності до статті 6 Закону №1282-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, зі змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078).
Як встановлено судом зі змісту позовної заяви, позивач вважає відсутніми підстави для застосування Порядку №1078, оскільки Законом № 1282-ХІІ (в редакції чинній на 2003 рік) Кабінет Міністрів України не був уповноважений видавати Порядок проведення індексації грошових доходів населення, а також вказує, що ні Конституцією України, ні законами України не передбачено повноважень Кабінету Міністрів України щодо видання Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Для правильної оцінки наведених позивачем аргументів суд враховує такі релевантні джерела права:
1. Конституція України (№ 254к/96-ВР від 28.06.1996)
Стаття 113. Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Стаття 116. Кабінет Міністрів України:
1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України;
2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина;
3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування;
4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України;
5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону;
6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання;
7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю;
8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи;
9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади;
10) виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України, актами Президента України.
Стаття 117. Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
2. Закон № 1282-ХІІ (редакція станом на 01.07.1991) не містив положення про те, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
3. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 25.04.1997 № 234/97-ВР означений Закон викладено в новій редакції, частина третя статті 5 якого встановила: "Порядок проведення індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством".
4. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 № 663 (втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003) відповідно до статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів громадян.
5. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 № 491-IV внесено зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", виклавши його в новій редакції.
Стаття 2. Об`єкти індексації грошових доходів населення
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Стаття 5. Джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення
Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів.
Індексація пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України.
Індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
Стаття 6. Державні гарантії підвищення грошових доходів населення у зв`язку із зростанням цін
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів.
Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Стаття 17. Прикінцеві положення
1. Цей Закон набирає чинності з 1 січня 2003 року.
2. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
3. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом:
внести до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом;
привести свої рішення у відповідність із цим Законом;
забезпечити приведення центральними органами виконавчої влади прийнятих ними нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом".
6. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з метою реалізації Закону України від 06.02.2003 № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
7. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI Розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" пункт 98:
" У Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" (1282-12):
2) текст статті 6 викласти в такій редакції:
"У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України".
8. Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, пункт 2 резолютивної частини:
Визнати такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР) (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (107-17).
Аналіз наведених вище норм законодавства України, що у відповідних періодах регулювали спірні правовідносини, дає суду підстави дійти таких висновків:
Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, винесена Урядом України відповідно до конституційних повноважень вищого органу в системі органів виконавчої влади.
Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР) (є неконституційними), положення (зокрема) пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (107-17).
Пунктом 98 розділу II Закону № 107-VI статтю 6 Закону № 1282-ХІІ було викладено в новій редакції, частина друга якої передбачала, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України
Визнання рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 неконституційним пункту 98 розділу II Закону № 107-VI не впливає на чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та не дає підстав для її незастосування, позаяк така постанова Уряду України не була предметом розгляду Конституційним Судом України, вона прийнята в часі раніше, ніж Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI, а внесені таким Законом зміни до статті 6 Закону № 1282-ХІІ не зумовили прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
З огляду на наведене, суд вважає хибними та відхиляє доводи позивача про те, що відсутні підстави для застосування Порядку № 1078.
Суд відхиляє як безпідставні аргументи позивача про неузгодженість норм Порядку № 1078 та Закону № 1282-ХІІ, оскільки такі аргументи ґрунтуються на неправильному та вибірковому тлумаченні позивачем норм чинного законодавства.
Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 №491-IV.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Що стосується позовних вимог в частині ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 2003 року, суд зазначає таке.
За змістом абз. 2 п. 1-1 Порядку №1078 (в редакції до 01.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Постановою КМУ від 11.07.2007 № 913 “Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення” внесено зміни до Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий пункту 2 після слів “військовослужбовців” словами “осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби”. Зазначена постанова КМУ набрала чинність 25.07.2007.
Таким чином, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів ОВС підлягає індексації починаючи з 25.07.2007 (дати набрання чинності відповідних змін до Порядку № 1078). 
Порівнюючи приписи статті 2 Закону № 1282-ХП та пункту 2 Порядку № 1078, зазначаємо що закон (Закон № 1282- XII) та прийнятий для реалізації норм цього закону підзаконний нормативно- правовий акт (Порядок № 1078) не суперечать один одному. Натомість, положення Порядку № 1078 деталізують, які саме грошові доходи населення (у тому числі, яке саме грошове забезпечення) підлягають індексації.
Правові підстави для задоволення позову у частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації її грошового забезпечення за період 2003 рік - липень 2007 року відсутні.
Згідно з абз. 1 п. 5 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 13.02.2014) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Відтак, Порядок №1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття базовий місяць.
Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
Згідно з відомостями, наведеними у довідках ГУМВС України в Донецькій області від 05.11.2025 за вих. №№ 193, 194, базовий місяць для здійснення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , починаючи з 25.07.2007 до 31.12.2007, є липень 2007 року, з 01.01.2008 до 09.03.2025 - січень 2008 року, з 10.03.2008 до 31.03.2009 - березень 2008 року, з 01.04.2009 до 30.04.2010 - квітень 2009 року, з 01.05.2010 до 31.08.2010 - травень 2010 року, з 01.09.2010 до 31.10.2010 - вересень 2010 року, з 01.11.2010 до 30.06.2011 - листопад 2011 року, з 01.07.2011 до 30.09.2011 - липень 2011 року, з 01.10.2011 до 31.12.2011 - жовтень 2011 року, з 01.01.2012 до 31.12.2012 - січень 2012 року, з 01.01.2013 до 30.04.2015 - січень 2013 року, а в період з 01.05.2015 по 06.11.2015 - травень 2015 року.
З огляду на приписи п. 5 Порядку № 1078 в редакції, яка діяла до 15.12.2015, відповідач правомірно враховував базовим місяцем місяць підвищення грошового забезпечення позивача за рахунок будь-яких постійних складових грошового забезпечення. Зазначені відповідачем у відзиві та довідках відомості в частині визначення базових місяців позивач не заперечив та жодним чином не спростував.
За таких обставин у суду відсутні сумніви щодо правильності застосування відповідачем базових місяців при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період з 25.07.2007 по 06.11.2015, оскільки до 01.12.2015 базовий місяць визначався окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
Встановлені судом обставини свідчать на користь висновку, що відповідач у спірному періоді правильно застосовував механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, який ґрунтується на приписах Порядку № 1078 у відповідній редакції.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача на отримання індексації грошового забезпечення у спірний період не було порушене відповідачем, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.11.20215р. по день фактичного розрахунку із застосуванням середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 611,46 грн., судом зазначено, що дана вимога є передчасною, та на час розгляду даної справи відсутній об`єкт судового захисту. Судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача Самохвалова Сергія Володимировича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі № 200/5135/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі № 200/5135/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 14 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко