Справа № 944/1617/26 
Провадження №1-кп/944/1148/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
представника потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42026142350000007 від 04.02.2026 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вороблячин Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
Обвинувачений ОСОБА_5 23 січня 2026 року в обідній час, порушуючи встановлений порядок раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, самовільно, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, маючи прямий умисел направлений на незаконну порубку дерев, використовуючи бензопилу в якості знаряддя для незаконної вирубки лісу, перебуваючи в 23 кварталі 23 виділі Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс», неподалік с. Салаші Яворівського району Львівської області, що є територією лісового фонду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, спиляв 2 дерева виду «Сосна», чим заподіяв матеріальної шкоди на суму 45 160,19 гривень.
Крім цього, в той же день ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на перевезення без відповідних документів незаконно зрубаних колод дерев, усвідомлюючи, що спиляна ним деревина є отриманою з порушенням норм чинного законодавства, оскільки на останню відсутні будь-які дозвільні документи та шляхові листи з визначенням природи її походження, а також інша документація, пов`язана з її порубкою та перевезенням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, завантажив деревину в кількості 5 колод довжиною 2,5 м заготовлені внаслідок незаконної порубки дерев, на металеву підводу запряжену кіньми. Після чого, перевіз незаконно зрубану деревину до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де був виявлений працівниками лісової охорони Яворівського ДЛГП «Галсільліс».
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, надалі кримінальних правопорушень вчиняти не буде. Цивільний позов Яворівської міської ради Львівської області визнав повністю та не заперечував щодо його задоволення.
Прокурор підтримав висунуте ОСОБА_5 державне обвинувачення в суді у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, просив визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому покарання за ч.1 ст. 246 КК України у виді одного року позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням із строком в один рік, покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Речові докази у кримінальному провадження, а саме бензопилу – конфіскувати в дохід держави, 5 колод дерева породи «Сосна» повернути законному володільцю.
Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила такий задовольнити. 

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви Суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.
Крім того, в даному провадженні потерпілим Яворівською міською радою Львівської області пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обвинувачений зазначив, що такі вимоги визнає повністю, не заперечує проти стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 45 160.19 грн. Після долучення до матеріалів кримінального провадження цивільного позову потерпілого, обвинувачений ознайомилися з його змістом. У подальшому, вислухавши думку учасників судового розгляду, проведений судовий розгляд у загальному порядку та в судовому засіданні безпосередньо досліджені докази на підтвердження позовних вимог потерпілого.
Тому в конкретному кримінальному провадженні суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.
Дана правова позиція суду узгоджується із правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду Справа № 444/870/22 від 16.09.2024.
Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу, а також дослідженням доказів на підтвердження позовних вимог.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. 

Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 246 КК України є вірною, оскільки він вчинив незаконну порубку дерев у лісах, перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
З огляду на викладене та керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю в 1 рік, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.69 КК України, суд не вбачає.
Суд дійшов переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Щодо вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні.
Під час розгляду кримінального провадження потерпілим та цивільним позивачем Яворівською міською радою Львівської області було подано до суду цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 45 160.19 грн, яка завдана обвинуваченим внаслідок незаконної рубки Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс», що знаходиться на території Яворівської територіальної громади Яворівського району Львівської області. 
В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що повністю визнає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди. 
Дослідивши матеріали цивільного позову, заслухавши доводи сторін, суд дійшов наступного висновку.
За нормами ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У п.7 ч.1 ст.368 КПК України зазначено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Судовим розглядом встановлено факт заподіяння дійсної, реальної шкоди потерпілому протиправними діями обвинуваченого, а саме: ОСОБА_5 порушуючи встановлений порядок раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, самовільно, без спеціального на те дозволу, перебуваючи в 23 кварталі 23 виділі Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс», неподалік с. Салаші Яворівського району Львівської області, що є територією лісового фонду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, спиляв 2 дерева виду «Сосна», чим заподіяв матеріальної шкоди на суму 45 160,19 гривень.
Тобто між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілому шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.
Відповідно до розрахунку обчислення розміру шкоди заподіяної лісу, внаслідок вчинення незаконної рубки дерев породи сосна, виявленої в кварталі 23 виділу 23 Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс» від 25.02.2026 року, розмір завданої шкоди становить 45 160.19 грн. 
Із змісту позовних вимог та долучених доказів до цивільного позову, встановлено, що потерпілому була спричинена майнова шкода внаслідок діянь ОСОБА_5 в розмірі 45160.19 грн. Обвинувачений в судовому засіданні позов визнав, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись статтями 349, 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов Яворівської міської ради Львівської області до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Яворівської міської ради Львівської області (отримувач ГУК Львів/Яворівська т/г 24062100, код отримувача ЄДРПОУ 38008294, UA408999980333189331000013925, код класифікації доходів бюджету 24062100) заподіяну майнову шкоду в розмірі 45 160 (сорок п`ять тисяч сто шістдесят) гривень 19 копійок.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-5 колод дерева породи «Сосна» довжиною 2.5 м кожна, які зберігаються за адресою: с.Салаші, вул. Зелена, 22 Львівської області – повернути законному володільцю ДЛГП «Галсільліс»
-бензопилу марки «Штиль 130», яка зберігається в камері зберігання речових доказів Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області за адресою: м.Яворів, вул. І.Франка, 16 Львівської області - конфіскувати в дохід держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1