Єдиний унікальний номер 333/3449/25
Провадження № 1-кп/333/368/26
ВИРОК
Іменем України
04 травня 2026 року     м. Запоріжжя 

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в режимі спеціального судового провадження в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №62023080010000058 від 26.07.2023, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Данилівка, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово взято під контроль місто Мелітополь та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, та є тимчасово окупованими територіями Запорізької області. 
З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на тимчасово окупованих територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані незаконні підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. 
У свою чергу, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території міста Мелітополя та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, силових, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Запорізької області та, зокрема, на тимчасово окупованій території міста Мелітополя, системи органів державної влади рф, у тому числі силової, у вигляді незаконних правоохоронних органів, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно з середини квітня 2022 року, але не пізніше 23 травня 2022 року, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф.
Після цього, ОСОБА_7 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади рф, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території міста Мелітополя Запорізької області, a також, виконуючи вказівки розпорядження окупаційної влади рф, здійснював чергування та патрулювання у складі вказаного незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території міста Мелітополь та Мелітопольського району Запорізької області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

Обґрунтування застосування судом in absentia
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, ухвалою суду від 24.06.2025 прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинуваченого та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.
У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_7 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , який був забезпечений державою з ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Голос України», на сайті суду.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.
В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим ОСОБА_7 і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженню. 
Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку Російської Федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку Російської Федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Докази, які досліджені судом

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме:

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків:
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що на час повномасштабного вторгнення рф на територію України, він бачив обвинуваченого ОСОБА_7 на блокпості, перевіряв документи. Був одягнутий в форму поліції України, хоча форма була українська, але шеврони російські. У нього був автомат «калашніков». Коли він був в місті Мелітополі у своїх справах, бачив обвинуваченого, який був біля ринку з кимось із співробітників новоствореної поліції. Стояв біля службового транспорту. Він старався менше спілкуватися з ними. Вдруге коли він бачив ОСОБА_7 , останній був в чорній формі з російськими шевронами. Близько його не знає, охарактеризувати його не може.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:
- в протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022, старшим слідчим склав протокол про зняття інформації з зняття інформації з електронних інформаційних систем - відомостей з мобільних додатків «Telegram», які зареєстровані на абонентський номер телефону оператора мобільного телефонного зв`язку НОМЕР_1 .
Аналізом інформаційного масиву з текстовими файлами, отриманого за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, встановлено, що у зазначеному аккаунті месенджеру «Telegram» містяться файли, зокрема: «Ведомость на заработную плату за апрель 2022 года ІНФОРМАЦІЯ_4 », відповідно до яких вбачається, що громадянин ОСОБА_7 отримував заробітну плату у розмірі 45 000 руб., як працівник незаконного правоохоронного органу.
В даному документі зафіксовано відомості про службовий документ збройних формувань російської федерації « ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) задействованного на охрану общественного порядка в период проведения Референдума на территории Запорожской области» з інформацією щодо адрес незаконно створених на тимчасово окупованій території Запорізької області виборчих дільниць для проведення протягом 23-27 вересня 2022 року незаконного референдуму щодо нібито входження Запорізької області до складу держави-агресора російської федерації, їх голів, а також співробітників незаконного правоохоронного органу - т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_7 », створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області.
Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.
(т. 2 а.п. 97-250, т. 3 а.п. 1-99) 
- протоколом огляду фотознімку від 09.05.2025 за участі заступника начальника з превентивної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , останній зазначив що на фотознімку зображено шикування осіб у різноманітному однострою зразка російської федерації. Серед присутніх осіб ОСОБА_9 впізнав колишнього поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_2 старший сержант поліції ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент шикування знаходився в однострої поліцейського з нашивками та шевронами зразка російської федерації;
Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.
(т. 3 а.п. 167-170) 
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 18.04.2022 на дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії із втручанням приватне спілкування: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який використовує мобільний телефон НОМЕР_2 .
(т. 3 а.п. 240-241)
- в протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 23.06.2022, старший оперуповноважений склав протокол про зняття інформації з зняття інформації з електронних інформаційних систем - мобільний телефон НОМЕР_2 та записано на DVD-R диск.
(т. 3 а.п. 244-245)
- в протоколі огляду предмету від 11.08.2022 слідчий оглянув DVD-R диск на якому збережені аудіо-записи та текстові файли за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії.
В даному документі зафіксовано телефонну розмову, яка відбулася 21.05.22 о 14:21 годині між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (ОСОБА_7), а саме:
«- ОСОБА_7: Алло! 
- ОСОБА_10: ОСОБА_7 привет! 
- ОСОБА_7: Привет. 
- ОСОБА_10: Скажи пожалуйста, у кого ключи от аутлендера? 
- ОСОБА_7: У этого…. у 
ОСОБА_11 : ….. я вас прошу, не забирайте их пожалуйста, вот сейча нужно приехать ОСОБА_12 и переставить аутлендер. 
- ОСОБА_7: нецензурна лайка. 
ОСОБА_13 : Ну ….потому, что приезжает сюда сейчас министр МВД 
- ОСОБА_7: Я ….., так а чего, мы его нормально вроде поставили. 
- ОСОБА_10: Ну …. надо ее сейчас по-другому выставить так что ….
- ОСОБА_7: Ну там же тоже, оставлять, и броня наша, и все остальное. 
- ОСОБА_13 : Та хто их .... закрыли в дежурке, ключи оставили и все. 
- ОСОБА_7: А, ну ОСОБА_26 забирал. 
- ОСОБА_13 : Набери ему пожалуйста. 
- ОСОБА_7: хорошо.
Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.
(т. 4 а.п. 1-70)
З даної телефонної розмови випливає, що ОСОБА_7 , як працівник «патрульного постової служби» (мовою оригіналу: «полицейский патрульно-постовой служби») у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області перемовляється з іншим поліцейським незаконно правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території ОСОБА_10 , щодо неправильного припаркування службового автомобіля, який буде заважати заїзду до незаконно створеного відділу поліції « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». 
- в протоколі огляду предмету від 07.03.2023 оперуповноважений Запорізького управління ДВБ НП України оглянув DVD-R диск на якому збережені аудіо-записи та текстові файли за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії.
В даному документі зафіксовано телефонну розмову, яка відбулася 11.05.22 о 14:03 годині між « ІНФОРМАЦІЯ_11 » та ОСОБА_14 , а саме:
ОСОБА_15 : ІНФОРМАЦІЯ_11, да. 
- ……….
- ІНФОРМАЦІЯ_11: Кадры позвонили сказали шо ОСОБА_31 им разрешил набирать в ГБР до 30 человек. Смотри - ОСОБА_26, 
ОСОБА_16 : Да, да, знаю, ОСОБА_17 
- ІНФОРМАЦІЯ_11: ОСОБА_7, ОСОБА_32 - офицер и 
ОСОБА_18 : ОСОБА_25 и ОСОБА_32, ну ОСОБА_25 и ОСОБА_32 может... ОСОБА_33 может там есть? 
З даної телефонної розмови випливає, що « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (який є працівником російського ІНФОРМАЦІЯ_12 ) радиться з ОСОБА_14 (який є працівником у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області ) про набір патрульних поліцейських у незаконний правоохоронний орган, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, зокрема і ОСОБА_7 .. 
В даному документі зафіксовано телефонну розмову, яка відбулася 16.05.22 о 09:52 годині між ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) та ОСОБА_14 , а саме:
ОСОБА_20 : 
ОСОБА_21 : ОСОБА_22 . 
- ОСОБА_20 : Привет. 
- ОСОБА_15 : Ты щас на работе? 
- ОСОБА_23 
- ОСОБА_15 : Ты скажи пожалуйста по удостоверениям которые мы берем там ОСОБА_34, ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_35.... 
ОСОБА_20 : Можешь мне в телеграмме их всех списком написать именно фамилии и должности. 
- ОСОБА_15: Угу, хорошо. 
- ОСОБА_20 : Угу.
Запис на оптичному диску, долучений до матеріалів справи та був оглянутий в судовому засіданні.
(т. 4 а.п. 90-146) 
З даної телефонної розмови випливає, що ОСОБА_28 (яка є начальником кадрів у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області ) радиться з ОСОБА_14 (який є працівником у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області) про виготовлення посвідчень особам, які перейшли працювати у незаконний правоохоронний орган, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, зокрема і ОСОБА_7 

- особовою справою колишнього поліцейського ОСОБА_7 , з якої вбачається, що ОСОБА_29 працював на посаді поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_2 , звання старший сержант поліції;
(т. 2 а.п. 1-16) 

За наслідком аналізу вищевказаної інформації, суд вважає встановленими обставини про те, що ОСОБА_7 працював на посаді «патрульного постової служби» (мовою оригіналу: «полицейский патрульно-постовой служби») у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_13 » (мовою оригіналу: « ІНФОРМАЦІЯ_14 »), що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі відомості обвинуваченого ОСОБА_7 , а також досліджені такі документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженню №62023080010000058 від 26.07.2023, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень про те, що «відповідно до матеріалів отриманих ТУ ДБР у м. Мелітополі стримано інформацію, яка вказує на можливу причетність до державної зради в умовах воєнного стану працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , його територіальних підрозділів, працівників ІНФОРМАЦІЯ_15 та інших працівників підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_16 які надали згоду на співпрацю з ворогом в умовах воєнного стану та вступили до лав незаконно створеного правоохоронного формуванням ворога, яке утворилось у м.Мелітополі Запорізької області»
(т. 1 а.п. 151)
- постанову заступника керівника ІНФОРМАЦІЯ_17 від 29.09.2023 про визначенні підслідності у даному кримінальному провадженні;
(т. 1 а.п. 156-157)
- постанова прокурора від 18.05.2022 про об`єднання матеріалів досудового розслідування з якої кримінальні провадження №62022080010000013, №62022080010000025, №62022080020000082, №62022080010000031, №62022080010000034, №62022080010000023, №62022080010000026, №62022080020000083, №62022080010000032, №62022080010000035, № 62022080010000024, №62022080010000027, №62022080010000030, №62022080010000033, №62022080010000037, №62022080020000095 об`єднати в одне кримінальне провадження за №62022080010000013, змінивши правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з ч. 2 ст. 111 КК України на ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.
(т.1 а.п. 188-190)
- постанову прокурора від 26.07.2023 про виділення матеріалів досудового розслідування, згідно якої із кримінального провадження №62022080010000013 від 16.04.2022 виділено в окреме провадження матеріали кримінального провадження в копіях та оригіналах за підозрою ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;
(т. 1 а.п. 162-188)
- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 21.07.2023, якою надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
(т. 2 а.п. 68-70)
- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 12.03.2024, якою надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
(т. 1 а.п. 78-80)
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 08.04.2025, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №62023080010000058 від 26.07.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111 КК України;
(т. 3 а.п. 199-202)
- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 04.04.2025, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;
(т. 1 а.п. 83-89)
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 2.07.2023 на дозвіл на використання у кримінальному провадженні №62022080010000013 від 16.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, результатів негласної слідчої (розшукової) дії, проведеної в кримінальному провадженні №22022080000000031 від 02.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: 
- клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії №59/14К-1499т від 31 жовтня 2022 року; 
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 №10/4437 від 02 листопада 2022 року; 
- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/993т від 10 листопада 2022 року; 
- DVD-R диск інв. №59/14/531т від 10 листопада 2022 року.
(т. 2 а.п. 86-87)
- ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2023 про тимчасовий доступ до речей і документів, згідно якої надано тимчасовий доступ до матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №22022080000002364 від 06.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_14 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме:
- клопотання слідчого ІНФОРМАЦІЯ_16 №6/691т від 15.04.2022 (розсекречено акт №14 від 14.11.2022);
- ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 №10/1492т від 20.04.2022 (розсекречено акт №25 від 02.12.2022);
- доручення слідчого ІНФОРМАЦІЯ_16 №6/784т від 27.04.2022 (розсекречено акт №14 від 14.11.2022)
- протоколу №115т/42-07/22 від 28.06.2022 (розсекречено акт №11/22-42/07 від 04.07.2022)
- DVD-R диску №10т від 28.04.2022 (розсекречено акт №11/22-42/07 від 04.07.2022)
- DVD-R диску №29т від 20.06.2022 (розсекречено акт №11/22-42/07 від 04.07.2022), які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_17 за адресою: АДРЕСА_4 або за будь-яким іншим їх фактичним місцезнаходженням, з можливістю ознайомлення з ними, а також вилучення (здійснення виїмки) копій зазначених документів, в тому числі в електронному вигляді на носії інформації.
(т. 4 а.п. 75-78)
- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 від 04.04.2025, накладено арешт на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- земельну ділянку з кадастровим номером: 2323084000:06:001:0418, площею 0,1936 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .;
(т. 3 а.п. 175-177)
Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Оцінка суду
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А. , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження. Зазначив, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження той факт, що  ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин. 
З огляду на досліджені судом докази, колегія суддів вважає ці твердження є не обґрунтованими та такі, які з об`єктивних причин не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Враховуючи наведене, колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно скоєне громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії особливо тяжких злочинів.
Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 , також не встановлено.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, проте враховуючи також, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинила даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли в державній зраді, тобто діяння, умисно скоєне громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога умовах воєнного стану, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з конфіскацією майна.
Призначаючи покарання колегія суддів враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.
Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.
Колегія суддів приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний в добровільному зайнятті останнім посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованих територіях, на підставі ст. 54 КК України, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_7 спеціального звання - «старший сержант поліції». 
Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2025 ОСОБА_7 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.
Арешт на майно не накладався.
Рішення щодо долі документів та речових доказів.
При ухваленні вироку, керуючись положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України, суд має вирішити питання про долю документів та речових доказів, які були надані сторонами і долучені до матеріалів судової справи.
Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження.
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні. 
Керуючись ст. ст. 323,369-376,615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. 
На підставі ст. 54 КК України позбавити  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спеціального звання - «старший сержант поліції».
На підставі ст. 55 КК України позбавити   ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_19 обіймати посади в органах державної влади (у тому числі правоохоронних) та місцевого самоврядування строком на 3 роки.
Обраний запобіжний захід  ОСОБА_7  у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити незмінним.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_7  рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2025 на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- земельну ділянку з кадастровим номером: 2323084000:06:001:0418, площею 0,1936 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 - залишити незмінним до фактичного виконання вироку в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави. 
Речові докази відсутні.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

судді:          ОСОБА_2 

ОСОБА_3