Справа № 699/66/25
Номер провадження № 1-кп/699/35/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого     судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора      ОСОБА_3 , 
потерпілого      ОСОБА_4 ,
представника потерпілого    ОСОБА_5 ,
обвинувачених     ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника      ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження № 12024255380000163 від 18.09.2024 за обвинуваченням 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого помічником лісничого філії «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, 
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, не одруженого, несудимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
На розгляд Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшли матеріали кримінального провадження № 12024255380000163 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
За результатом судового розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про доведеність того, що:
ОСОБА_6 14.09.2024 о 23 годині 52 хвилини, разом та за попередньою змовою зі ОСОБА_7 , діючи спільно, за участю у події ОСОБА_11 , перебуваючи в громадському місці, а саме на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Соборна у м. Корсуні-Шевченківському Черкаського району Черкаської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в громадському місці, виражаючись нецензурною лексикою, безпричинно почав конфлікт з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до встановлених суспільних правил та прийнятих норм моралі і поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке виразилося у застосуванні фізичного насильства відносно ОСОБА_4 , шляхом нанесення ударів кулаками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців голови, саден верхніх та нижніх кінцівок, правої надлопаткової ділянки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-11-01/166 від 1 жовтня 2024 року не спричинили короткочасний розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 296 КК України – хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

ОСОБА_7 14.09.2024 о 23 годині 52 хвилини разом та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи спільно, за участю у події ОСОБА_11 , перебуваючи в громадському місці, а саме на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Соборна у м. Корсуні-Шевченківському Черкаського району Черкаської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в громадському місці, виражаючись нецензурною лексикою, безпричинно почав конфлікт з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час якого, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до встановлених суспільних правил та прийнятих норм моралі і поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке виразилося у застосуванні фізичного насильства відносно ОСОБА_4 , шляхом нанесення ударів кулаками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців голови, саден верхніх та нижніх кінцівок, правої надлопаткової ділянки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05-11-01/166 від 1 жовтня 2024 року не спричинили короткочасний розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Отже, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 296 КК України – хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

ОСОБА_11 також обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України – хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Під час судового розгляду ОСОБА_11 визнав факт перебування на місці події у компанії з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визнав факт нанесення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що на його думку могло бути кваліфіковано за ст. 125 КК України, однак не визнав себе винуватим за інкримінованою ч. 2 ст. 296 КК України.
Ухвалою суду від 02.04.2026 кримінальне провадження № 12024255380000163 в частині пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого та відсутністю підстав для його реабілітації.
Розгляд кримінального провадження продовжувався здійснюватися щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого правопорушення не встановлювалася.

2. Обґрунтування цивільного позову потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_4 в межах кримінального провадження подав до суду цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідно до матеріалів досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, потерпілому завдано матеріальну шкоду, яка полягає у сплаті за послугу виконаної експертизи в експертній установі «Київське міське клінічне бюро судової експертизи» щодо наявності тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим 14.09.2024 о 23 годині 52 хвилини від громадян: ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , шляхом нанесення останніми ударів кулаками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців голови, саден верхніх та нижніх кінцівок, правої надлопаткової ділянки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 01.10.2024 № 05-11-01/166 не спричинили короткочасний розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних.
Вартість послуг експертизи відповідно до фіскального чеку від 16.09.2024 № 0000004567 складає 1 134,00 гривень. На думку потерпілого ці витрати є матеріальною шкодою, тобто збитком, завданим потерпілому у кримінальному провадженні № 12024255380000163.
У позові вказано, що моральна шкода полягає у фізичних, душевних та психологічних стражданнях, приниженні та моральному знущанні, розголосу побиття потерпілого, про що стало відомо навіть за кордоном, моральних стражданнях матері і батька потерпілого, який у 2014-2015 роках та 2022-2024 роках захищав Україну від широкомасштабного збройного нападу російського загарбника. Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та психологічної рівноваги, неодноразові виклики до правоохоронних органів під час досудового розслідування, слідчий експеримент, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, згадування про побиття і тривожність перебувати на вулицях міста у вечірній час, спілкування зі своєю дівчиною, друзями, погіршенням відносин з оточуючими – є частиною моральної складової заподіяної шкоди.
Позивач стверджує, що через цю подію було порушено нормальний спосіб його життя, оскільки потерпілий був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування, та беззаперечно ця шкода, як причинно-наслідковий зв`язок між діяннями і наслідками, заподіяна обвинуваченими в солідарному порядку.
Позивач вважає, що загальний розмір моральної шкоди станом на день подання позовної заяви складає 60 000,00 грн, які він просить стягнути солідарно у такому порядку: з ОСОБА_6 – 20 000,00 грн, із ОСОБА_11 – 20 000,00 грн, із ОСОБА_12 – 20 000,00 грн.
Ухвалою суду від 05.03.2025 цивільний позов прийнято до розгляду у кримінальному провадженні.
З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_11 помер, у подальшому цивільний позивач уточнив позовні вимоги.
За змістом уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просив стягнути на його користь (а.с. 146-147 Т.2): 
1. солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1 134,00 грн.;
2. солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн.;
3. солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 18 000,00 грн.

Сторона захисту з первісними позовними вимогами не погодилася. Захисник обвинувачених ОСОБА_8 подала відзив на позов, за змістом якого її підзахисні не заперечують своєї причетності до події, яка відбулася 14.09.2024, о 23 годині 52 хвилини, на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Соборна у м. Корсуні-Шевченківському Черкаського району Черкаської області у частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , проте пред`явлене обвинувачення не визнають з підстав помилкової кримінально-правової кваліфікації дій обвинувачених.
Сторона захисту не погодилася з позицією позивача про те, що вартість проведеної ним експертизи є матеріальною шкодою, яку він поніс як потерпілий в кримінальному провадженні. Захисник стверджує, що кошти в сумі 1 134,00 грн не підлягають стягненню із цивільних відповідачів, оскільки ці витрати не є процесуальними витратами (оскільки порушено визначений КПК України порядок проведення вказаної експертизи в кримінальному провадженню), а також не є матеріальною шкодою, завданою потерпілому внаслідок кримінального правопорушення в розумінні ст. 1166 ЦК України.
Стосовно стягнення моральної шкоди захисник зазначає про формальну вказівку у позові на те, що завдана позивачу моральна шкода полягає у фізичних, душевних та психологічних стражданнях, приниженні, моральному стражданні та розголосу цієї події за кордоном, проте сам зміст зазначених немайнових втрат чи вимушеність змін у його життєвих чи виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану не розкриває та взагалі не доводить їх наявність у спосіб, визначений процесуальним законодавством, що вказує на необґрунтованість заявленого до відшкодування розміру моральної шкоди. Звертає увагу, що моральні страждання батьків потерпілого не можуть слугувати підставою задоволення позовних вимог на користь самого потерпілого, оскільки моральна шкода нерозривно пов`язана з особою, якій вона завдана.
Стосовно витрат на правничу допомогу захисник вказала, що їх правовою підставою є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг.
З огляду на вказане захисник просила відмовити у задоволенні цивільного позову.

Цивільний позивач подав відповідь на відзив, за змістом якої з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 22.11.2023 по справі № 712/4126/22, зазначив, що витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Потерпілий зазначив, що відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахує відповідний висновок експерта як доказ у причинно-наслідковому зв`язку) не може узгоджуватися із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Щодо моральної шкоди цивільний позивач вказав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права.
У відповіді на відзив міститься посилання на постанову Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 по справі № 214/7462/20, у якій суд зробив висновок про те, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Стосовно судових витрат на професійну правничу допомогу у відповіді на відзив вказано, що у позовній заяві від 05.03.2025 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтверджується виконання умов договору № 1/05-03-2025 від 05.03.2025 та авансування витрат на правничу допомогу в порядку п. 4.2 вказаного договору.
Потерпілий вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції за попереднім розрахунком відповідають критерію реальності і розумності їх розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій адвоката.
У подальшому щодо витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 18 000 грн. потерпілий додатково долучив акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 05.03.2025 № 1/05-03-2025.

Захисник обвинувачених подала заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 22.11.2023 по справі № 712/4126/22, сформована під час розгляду цивільної справи. Водночас, процедура призначення експертиз у цивільному та кримінальному процесах різниться та регламентується спеціальним процесуальним законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 242 КГІК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. 
Указана норма виконана органом досудового розслідування. Під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України, сторонам була відкрита експертиза на предмет встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , проведення якої забезпечено стороною обвинувачення. На думку сторони захисту, твердження потерпілого, що внаслідок кримінального правопорушення у нього виникла необхідність проведення експертизи в експертній установі, не узгоджується із чинним законодавством, яке регламентує процедуру здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.
Щодо витрат на правничу допомогу захисник вважає, що в наданому потерпілим договорі не конкретизовано його предмет, тому вона має сумніви, що наданий договір стосується цього кримінального провадження. Тому суму у розмірі 18 000,00 грн захисник вважає необґрунтованою. З урахуванням зазначеного представник цивільних відповідачів просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу та у задоволенні позову в цілому через необґрунтованість позовних вимог та відсутність доказів.
Стосовно принципу солідарної відповідальності та збільшення розміру позовних вимог до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у зв`язку зі смертю третього обвинуваченого, сторона захисту вважає таким, що не узгоджується із правилами та порядком відшкодування шкоди з обвинувачених (засуджених), які несуть цивільну відповідальність. Адвокат не заперечується, що за загальним правилом ст. 1190 Цивільного кодексу України, якщо шкоду завдано спільно кількома особами, їх відповідальність є солідарною. Проте якщо шкода завдана кількома особами спільно внаслідок кримінального правопорушення, суд зазвичай визначає ступінь вини кожного з них і стягує суму у відповідних частках. Ступінь вини є ключовою підставою для визначення розміру компенсації, яку сплачує кожен обвинувачений.
Адвокат зазначає, що за загальним правилом, якщо злочин вчинено кількома особами, суд визначає суму відшкодування для кожного окремо, враховуючи ступінь їхньої участі у злочині та тяжкість завданих потерпілому страждань. Якщо дії та ступінь участі обвинувачених різняться, то має бути враховано, чиї дії завдали більших страждань потерпілому, або чиї дії були більш тяжкими та інтенсивними і від яких травм потерпілий вимушений був перебувати на довготривалому стаціонарному лікуванні, витрачати час та докладати додаткових зусиль для відновлення й організації звичайного способу свого життя, який було порушено внаслідок дій обвинувачених( засуджених).
Захисник зазначає, що ступінь участі всіх трьох обвинувачених у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 різниться, оскільки обвинувачений ОСОБА_13 , приєднався до ОСОБА_11 та ОСОБА_14 пізніше, коли потерпілий вже лежав на землі від дій інших обвинувачених.
Захисник вважає, що зазначені обставини виключають солідарну відповідальність.

3. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом
3.1. Обсяг доказів
Суд установив, що обвинувачені правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає частково. Визнає, що дійсно у складі групи осіб наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 за вказаних в обвинувальному акті обставин, проте вважає, що його дії помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, та мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України. Заявлений потерпілим цивільний позов обвинувачений не визнав через недоведеність.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає частково. Визнає, що дійсно у складі групи осіб наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 за вказаних в обвинувальному акті обставин, проте вважає, що його дії помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, та мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України. Заявлений потерпілим цивільний позов обвинувачений не визнав через недоведеність.
Заслухавши позиції учасників, суд дійшов висновку про необхідність здійснення судового розгляду у загальному порядку.

3.2. Показання обвинувачених.
Спочатку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 брав участь у засіданнях особисто. У подальшому через перебування за кордоном він брав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції через підсистему ВКЗ ЄСІТС. Інші учасники справи не заперечили щодо дистанційної участі обвинуваченого ОСОБА_6 у розгляді справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_6 
Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав частково та повідомив, що між 22-23 годинами 14.09.2024 біля магазину Стукаленків у м. Корсуні-Шевченківському відбулося непорозуміння, унаслідок якого йому забризкали очі перцевим балончиком. Він намагався вмитися, витирався вологими серветками. Потім він з компанією знайомих пішов до магазина «Фора», де вони перебували близько 10 хв. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_11 рухалися проїжджою частиною дороги у напрямку швейної фабрики. Обвинувачений погано бачив, ОСОБА_15 його підтримував. Біля магазина «Анді» по тротуару їм назустріч рухалися двоє хлопців.
Один із цих хлопців мав схожу зачіску та одяг як та особа, яка забризкала обвинуваченому очі. ОСОБА_11 розвернувся та пішов за ними, вигукуючи, що це той, хто забризкав перцевим балончиком ОСОБА_6 . Обвинувачений стверджує, що ОСОБА_11 підійшов до потерпілого та вдарив його, а потім вдарив ОСОБА_16 . Після цього сам обвинувачений підійшов та перекинув потерпілого ОСОБА_17 через себе, від чого той впав на землю. Згодом підійшли інші особи з компанії обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що у потерпілого нічого не запитував, не з`ясовував, одразу взяв його за передпліччя та кинув через себе. Потім долонею завдав декілька ударів ОСОБА_4 по руках, якими він закривав обличчя.
ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_13 підійшов до них десь через три хвилини. ОСОБА_6 стверджує, що відходив умиватися, тому не бачив як ОСОБА_7 бив потерпілого. 
Обвинувачений стверджує, що конфлікт супроводжувався висловлюванням нецензурною лайкою від учасників бійки. Він у цей вечір вживав алкогольні напої.
За показами ОСОБА_6 потерпілий підвівся сам, без допомоги, після чого бійка припинилася.
Обвинувачений стверджував, що ніяких зауважень від мешканців міста та адміністрації коледжу їхня компанія не отримувала. Інших людей на місці події не було.
Також ОСОБА_6 зазначив, що шкодує про цей вчинок. Він телефонував потерпілому щоб домовитися про зустріч та вибачитися, однак йому це не вдалося.
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 
Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав частково та повідомив, що 14.09.2024 він з товаришами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відпочивали в центрі міста. Спочатку близько півгодини вони перебували біля магазина Стукаленків. Там були сутички з іншими особами. Сам обвинувачений там у бійках участі не брав.
Потім вони компанією пішли у магазин «Фора». Там обвинувачений побачив, що у ОСОБА_6 почервоніло обличчя. ОСОБА_11 пояснив йому, що невідомий хлопець забризкав очі ОСОБА_6 перцевим балончиком.
Пізніше вони зустріли потерпілого з товаришем. ОСОБА_11 вигукнув, що це він (тобто той, хто забризкав ОСОБА_20 очі). Обвинувачений повідомив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 побили потерпілого, оскільки вважали, що саме він забризкав ОСОБА_6 очі перцевим балоном.
ОСОБА_7 повідомив, що він підбіг та декілька разів правою ногою вдарив лежачого потерпілого по нозі в районі стегна. Після цього потерпілий встав та відійшов у бік, але обвинувачений знову підійшов до потерпілого і наніс йому декілька ударів. Обвинувачений стверджував, що випадково вилив на потерпілого пиво, яке тримав у руках.
Обвинувачений стверджував, що під час цих подій хтось вигукував нецензурну лайку, у тому числі і потерпілий. При цьому ніяких розмов між обвинуваченими та потерпілим та його товаришем не було.
ОСОБА_7 стверджує, що потім ОСОБА_6 допоміг потерпілому ОСОБА_4 піднятися із землі, та вони розійшлися у різні сторони.
ОСОБА_7 вказав, що у той вечір він вживав алкогольні напої. У якій кількості він не пам`ятає.
Обвинувачений зазначив, що вони мали намір вибачитися перед ОСОБА_21 , однак він не йде на контакт.
Свою поведінку ОСОБА_13 вважає неправильною. Разом з тим, він стверджує, що побив потерпілого, оскільки ОСОБА_11 впізнав потерпілого як особу, яка вчинила протиправні дії щодо його товариша ОСОБА_6 (забризкав очі), а сам обвинувачений у цій ситуації заступився за товариша.
Обвинувачений зазначив, що людей у центі міста на час бійки не було, тому громадський порядок вони не порушували, зауважень щодо їхньої поведінки ні від кого не надходило.

3.3. Позиція потерпілого ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні дав покази про те, що до події кримінального правопорушення він обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не знав. Обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий знав у ранньому дитинстві, оскільки до шести років вони проживали на одній вулиці. Однак на час конфлікту вони один одного не впізнали. 
14.09.2024 близько 19:00 години потерпілий зустрівся у ресторані «Європа» зі своїм товаришем ОСОБА_22 для відпочинку. У цьому ресторані вони перебували до закриття закладу, тобто до 23:00 год. Після цього потерпілий та ОСОБА_23 разом йшли до місця проживання батьків потерпілого у м. Корсуні-Шевченківському. Рухаючись від кафе «Мандарин» до КП «Водоканал» близько 23:50 год їм назустріч рухалася компанія осіб. З незрозумілих ОСОБА_4 причин зазначені особи почали говорити на адресу потерпілого з його товариша образливі висловлювання. Не бажаючи конфліктувати, потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_24 проігнорували вказані образи та пішли далі. Однак почули, що до них іззаду наближаються люди. Пізніше виявилося, що до них підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Іншими двома особами із цієї компанії були ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . Одразу без пояснення та будь-якої на те причини ОСОБА_15 наніс удар ОСОБА_27 . Потерпілий стверджує, що до цього жодної комунікації між ним та обвинуваченими не було, він взагалі з ними не спілкувався.
Після цього потерпілий ОСОБА_4 став так, щоб завадити ОСОБА_28 бити ОСОБА_29 (став між ними). Намагаючись припинити побиття товариша, потерпілий отримав від ОСОБА_11 два удари по голові, від чого впав на землю. Падаючи, потерпілий зачепив рукою ОСОБА_6 . Останній сам також з незрозумілих причин наніс декілька ударів потерпілому по голові. Удари супроводжувалися ненормативною лексикою та особистими образами. ОСОБА_4 намагався встати, але ОСОБА_30 не давав йому це зробити, відкинувши його своєю рукою.
Коли потерпілий зміг встати, ОСОБА_6 знову наніс йому чотири удари та кинув його через бік. Від цього ОСОБА_4 впав на землю та вдарився головою. Потерпілий зазначив, що погано себе почував, мав запаморочення.
Згодом від магазина «Фора» ще надійшла компанія осіб. Потерпілий лежав на землі, його продовжували бити ногами. Потерпілий відчув, що хтось вилив на нього рідину, по запаху зрозумів, що то було пиво. У подальшому, переглянувши відео із соціальних мереж, ОСОБА_4 виявив, що це зробив ОСОБА_13 . Потерпілий стверджує, що після того, як на нього було вилито пиво, він підвівся із землі та підійшов до ОСОБА_31 . Вони разом намагалися відійти з того місця. Але особи, які прийшли від магазина «Фора» перешкоджали їм. ОСОБА_4 бачив, як особа в рожевій футболці ( ОСОБА_13 ) кидався на нього. Коли вони відходили, потерпілий вкотре відчув удар по потилиці, після чого впав. Йому завдавалися безліч ударів ногами. Хтось зупинив це. Як саме припинилася бійка, потерпілий не пам`ятає. Товариш допоміг йому дістатися будинку батьків.
Щодо відеозапису із соціальної мережі, яке переглядалося в судовому засіданні, на якому особа жіночої статі щось говорила про «перцовку» потерпілий зазначив, що ніяких зв`язків раніше з обвинуваченими, у тому числі конфліктів, не мав. Повідомив, що він рідко буває у місті Корсуні-Шевченківському. ОСОБА_4 стверджував, що попередньої бійки обвинувачених біля магазина Стукаленків він не бачив, у сам той час перебував у ресторані "Європа". Ніякого перцевого балона у нього не було. Вигуки на відео потерпілий вважає здогадками цієї особи. Причину його побиття не знає.
Потерпілий акцентує увагу на тому, що ОСОБА_15 спочатку наніс удар ОСОБА_27 , а вже після того як ОСОБА_32 заступився за товариша, ОСОБА_15 почав бити його. На його думку, така послідовність дій ОСОБА_11 спростовує версію сторони захисту про те, що обвинувачені побили потерпілого через те, що впізнали його як особу, яка нібито забризкала очі ОСОБА_6 перцевим балончиком.
Потерпілий повідомив, що наступного дня мав повертатися на роботу до міста Києва. На роботі він мав важливий проєкт. Цю роботу виконував, будучи побитим. Мав болі від отриманих тілесних ушкоджень. Через забої щелепи він вимушений був їсти лише рідку їжу, був обмежений у комунікаціях, які є важливою складовою його роботи, оскільки він мав проводити конференції. Також потерпілий зазначив, що будучи побитим він вимушений був перебувати на робочому місці, що завдавало йому особливого дискомфорту.
Потерпілий зазначив, що обурений тим, що приїхавши у своє рідне місто він не зміг з центру міста дійти до свого дому, оскільки інші неконтрольовані особи у громадському місці під камерами побили його з незрозумілих причин. Крім того, опубліковане у соціальних мережах відео його побиття бачили безліч людей, у тому числі із-за кордону. ОСОБА_4 зазначив, що після події він не хоче приїздити у рідне місто. Також додаткового дискомфорту потерпілому додає необхідність брати участь у слідчих діях та в судових засіданнях по кримінальному провадженню.
Щодо отриманих тілесних ушкоджень потерпілий вказав, що у нього були забої на руках, ногах, забій голови та щелепи. Тривалий час він відчував запаморочення і нудоту, мав проблеми з психічним станом. Після отримання останніх тілесних ушкоджень від ОСОБА_33 потерпілий ймовірно втратив свідомість, оскільки не пам`ятав, що відбувалося далі та як він потрапив додому. Також ОСОБА_4 акцентував увагу на тому, що коли його били, він неодноразово вдарявся потилицею об асфальт.
Потерпілий також вказав, що з усієї групи осіб, які були на місці події, лише троє обвинувачених по черзі били його. На думку потерпілого, вони спільно вчинили хуліганські дії, зокрема побиття. Звернув увагу, що на досліджених відеозаписах видно, що обвинувачені у той день побили не тільки його, а й інших осіб.
ОСОБА_4 стверджував, що обвинувачені перед ним не вибачалися. Спілкувався потерпілий лише з ОСОБА_18 , однак вибачень від останнього не було. 
Потерпілий вважає, що обвинувачені повинні понести максимально суворе покарання. Також потерпілий підтримав поданий ним цивільний позов з уточненнями.

3.4. Покази свідків
Свідок ОСОБА_26 , яка на час розгляду справи була неповнолітньою, з огляду на що допитувалася у присутності законного представника – матері ОСОБА_34 , будучи допитаною у судовому засіданні, дала покази про те, що з обвинуваченими раніше гуляли разом, зараз іноді вітаються при зустрічі. Щодо події кримінального правопорушення свідок показала, що ввечері близько десятої години 14.09.2024 вона познайомилася з ОСОБА_35 . Вони разом з компанією інших осіб близько десяти осіб перебували у магазині «Фора», каталися на візках. Потім свідок разом з ОСОБА_35 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 вийшли з магазина та пішли у сторону центру міста. Інші особи з компанії мали також йти за ними. На перехресті у районі водоканалу їм на зустріч йшли потерпілий ОСОБА_32 та ще один хлопець.
Потерпілий з товаришем йшли по тротуару, а свідок зі своєю компанією йшли дорогою назустріч. Хтось з компанії припустив, що хлопці, які йшли назустріч, забризкали очі ОСОБА_6 перцевим балончиком. Тоді ОСОБА_11 догнав цих хлопців та вдарив одного з них, на думку свідка, ймовірно потерпілого. Нанесення того удару ОСОБА_36 не бачила. Проте вона була очевидцем того, як ОСОБА_32 лежав посеред дороги на асфальті. Потерпілий нікому ударів не наносив, просто лежав. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 удвох били потерпілого. Хтось наносив потерпілому удари ногами, але хто саме свідок не бачила. ОСОБА_37 відганяв свідка від місця бійки. Свідок також не бачила, щоб хтось щось проливав, у тому числі на потерпілого, на місці події. Свідок стверджує, що потерпілого також бив ОСОБА_30 і ОСОБА_13 . Побиття тривало близько 10 хвилин.
Потім хлопець, який був разом з ОСОБА_38 , допоміг останньому піднятися. Свідок разом з ОСОБА_35 перші з компанії залишили місце бійки.
ОСОБА_36 не була свідком того, як ОСОБА_6 забризкали перцевим балончиком. Однак у приміщенні магазина «Фора» свідок бачила на обличчі останнього неприроднє почервоніння. Також ОСОБА_36 помітила у обвинувачених ознаки значного алкогольного сп`яніння.
Свідок повідомила, що близько року спілкувалася з компанією обвинувачених, однак раніше не помічала за ними вчинення таких хуліганських дій.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23  дав покази про те, що він з потерпілим ОСОБА_38 товаришує з дошкільного віку. 14.09.2024 орієнтовно з 19 до 23 години він з ОСОБА_38 відпочивали у ресторані «Європа» у м. Корсуні-Шевченківському. Після 23 години вони прогулювалися центром, ні з ним не контактували. Приблизно о 23:45 год. вони почали рухатися у напрямку дому. У району приміщення Нової пошти (водоканал, швейна фабрика) їм назустріч йшла компанія з чотирьох осіб, двоє з них були ОСОБА_20 та ОСОБА_39 . При наближенні до цієї компанії, свідок чув від них насмішки та образи на свою та товариша адресу. Ці вислови принижували їх честь та гідність. Проте ОСОБА_40 і ОСОБА_4 ці вислови ігнорували. Свідок та потерпілий пройшли повз компанію. Але десь через 20 метрів від місця зустрічі з компанією, на перехресті вулиць Героїв Майдану та Свободи, потерпілий і свідок почули, що до них наближалися двоє осіб. Це були ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Останній без будь-яких на те причин та пояснень вдарив ОСОБА_41 в район щелепи. Свідок розгубився, у нього впали окуляри. Потім ОСОБА_11 вдарив декілька раз ОСОБА_17 , від чого той упав. Після цього потерпілого бив ОСОБА_6 . Спочатку він бив руками, потім перекинув його через себе. Також ОСОБА_6 продовжував бити потерпілого, коли той лежав на асфальті, у тому числі бив ногами.
Коли ОСОБА_20 та ОСОБА_39 били ОСОБА_4 свідок спочатку шукав свої окуляри, а потім говорив їм, щоб припинили бити, але обвинувачені свідка не слухали.
Свідок стверджує, що потерпілий взагалі не чинив опору. ОСОБА_4 впав від ударів, а потім лежав тримаючись за голову.
Майже одразу після того як ОСОБА_6 перекинув потерпілого через себе, ОСОБА_42 та ОСОБА_20 підійшла ще компанія осіб. Серед них був ОСОБА_37 , який також наносив удари потерпілому руками та ногами. Потім ОСОБА_7 вилив якусь рідину на потерпілого, який лежав на асфальті після ударів. Також у компанії з обвинуваченими була дівчина на прізвище ОСОБА_43 , яка знімала бійку на відео. Це відео було поширене в соціальних мережах. Його бачило широке коло осіб. Свідок бачив це відео, оскільки його свідку переслав товариш, який протягом тривалого часу проживає за кордоном.
Також свідок стверджував, що він намагався викликати потерпілому швидку. Але потерпілий зміг встати, підійшов до ОСОБА_41 та сказав, що сюди викликати швидку небезпечно, їм потрібно піти в інше місце, де потерпілий зможе звернутися до медиків та поліцейських. Вони відійшли на кілька метрів, у цей момент до них підбіг ОСОБА_13 та знову наніс ОСОБА_44 декілька ударів, від чого той знову впав на асфальтне покриття. Свідку здалося, що ОСОБА_4 на певний час втратив свідомість. Проте потерпілий згодом зміг піднятися і вони разом пішли додому.
Свідку зі слів потерпілого відомо, що у потерпілого боліла щелепа, спина, ноги. Також свідок бачив, що на руках потерпілого були рани. Сам ОСОБА_40 після сутички мав лише розбиту губу, однак ці ушкодження були незначними, тому він побої не фіксував та до поліції із заявою не звертався.
Свідок зазначив, що не мав при собі перцевого балончика, також не бачив такого у потерпілого.
Щодо психічного стану потерпілого після події, свідок зазначив, що під час особистого спілкуванні та спілкування телефоном, він помітив, що потерпілий перебуває у пригніченому стані через те приниження, яке зазнав під час його побиття. Через необхідність брати участь у слідчих діях у потерпілого знизилася продуктивність на роботі. У стосунках зі своєю дівчиною потерпілий також був більш пригнічений.
На підтвердження того, що свідок з потерпілим перебували у ресторані «Європа» майже до 23 години, свідок надав для ознайомлення роздрукований платіжний документ про оплату свідком рахунку у зазначеному ресторані 14.09.2024 о 22:50 годині.
Свідок підсумував, що обвинувачені безпричинно побили його та потерпілого. Також свідок звернув увагу, що обвинувачені самі припинили бійку, без примусу їх до цього. Від присутніх свідок бачив лише заохочення від присутніх на продовження побиття.
Допитаний судом свідок ОСОБА_45 , який є батьком потерпілого, дав покази про те, що ввечері 14.09.2024 його син пішов гуляти з друзями. Близько першої години ночі наступної доби ОСОБА_46 прийшов додому побитий, у крові. Він нього було чутно запах пива. На запитання син пояснив, що його побили. Він помився і пішов спати. Оскільки потерпілий лише влаштувався на роботу та був на випробувальному терміні, вранці йому важливо було їхати на роботу. Свідок зауважив, що у тому стані, у якому перебував його син після побиття, їхати на роботу йому було важко. Потерпілий був роздратований, не хотів розмовляти. Свідку відомо, що його син направив заяву у поліцію з м. Києва.
Свідок стверджує, що зранку після побиття не було відомо, хто побив його сина. Йому відомо було лише місце побиття та що там була компанія близько 15 осіб.
Свідок бачив, що у потерпілого був розбитий ніс, побита голова і ноги, подерті руки та спина. Його одяг був розірваний та у крові, кросівки також у крові. Свідку відомо, що найбільше сина турбував біль у щелепі. Зранку через біль він не міг їсти, йому було боляче говорити.
ОСОБА_47 повідомив, що йому відомо про пред`явлений сином позов. Після побиття ОСОБА_46 став більш пригнічений, він майже не приїжджає додому, лише на судові засідання. Про подію побиття та кримінальне провадження в цілому потерпілий розмовляти не хоче. Він став дратівливим. Також батько пов`язує погіршення зору сина із подією побиття.
Свідок бачив відеозаписи бійок, які були у місті Корсунь-Шевченківський вночі 14.09.2024. Свідок із сім`єю направляли запити для отримання відеозаписів із камер спостереження у місті. Потім потерпілий долучив ці записи до матеріалів кримінального провадження.
Допитаний судом свідок ОСОБА_48  дав покази про те, що на день міста восени 2024 року він з великою компанією, у тому числі ОСОБА_49 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , відпочивали в центрі міста, вживали спиртні напої. Спочатку вони були біля магазина Стукаленків. Там відбувалася якась сутичка, але що саме свідок не бачив. Потім вони пішли до магазина «Фора».
Коли свідок вийшов з вказаного магазину, він побачив сутичку біля Нової пошти та почув крики. Підійшовши ближче, свідок побачив там скупчення людей, серед яких були обвинувачені. У цей час потерпілий лежав на асфальті, намагався встати та відійти. У нього на обличчі була кров. Потім потерпілого знову хтось вдарив. Хто саме бив - свідок не бачив, лише чув звук ударів. Побитим був лише потерпілий.
Свідок повідомив, що від потерпілого жодних висловів він не чув, а обвинувачені виражалися нецензурною на адресу потерпілого і його товариша.

Під час судового розгляду прокурор відмовилася від допиту раніше заявлених свідків ОСОБА_50 та ОСОБА_51 , оскільки вони перебувають за кордоном та забезпечити їхню явку до суду не надалося можливим.

3.5. Дослідження письмових доказів сторони обвинувачення
Сторона обвинувачення надала витяг з ЄРДР, з якого вбачається, що 18.09.2024 за заявою ОСОБА_4 було зареєстровано кримінальне провадження № 12024255380000163 за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом того, що 14.09.2024 о 23:40 на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Свободи у м. Корсунь-Шевченківський ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 спричинили заявнику тілесні ушкодження.
Висновком експертного дослідження № 043-279-2024, проведеного 16.09.2024 лікарем судово-медичним експертом відділу судово-медичної експертизи живих осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України ОСОБА_52 , установлено наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді синців, підшкірного крововиливу та саден, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися внаслідок травматичної дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Згідно з довідкою КНП «Київська міська клінічна лікарня № 12» КМР (КМДА) № 1362 ОСОБА_4 звертався у приймальне відділення щелепно-лицевої хірургії 16.09.2024 о 19.00 год, діагноз – забій н. щелепи.
Відповідно до протоколу від 21.09.2024 за допомогою відеозапису зафіксовано проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 , на якому останній показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень 14.09.2024 (том 1 а.с. 153-155).
За змістом долученого до протоколу відеозапису потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що увечері 14.09.2024 близько 23.40 год, 23.50 год, до півночі він зустрівся з компанією товаришів по вул. Героїв Майдану у місті Корсунь-Шевченківський Черкаської області. Зокрема, він зустрівся зі свідком ОСОБА_53 , з яким вони рухалися від кафе «Мандарин» до повороту біля магазина «Фора». На перехресті вулиць Свободи та Героїв Майдану вони зустріли групу осіб, які вигукували образи на адресу ОСОБА_17 і ОСОБА_16 . Останні ігнорували таку поведінку та пройшли повз. Однак двоє осіб з тієї компанії, а саме ОСОБА_39 та ОСОБА_20 , підійшли до потерпілого. Потерпілий показав, що перший удар йому наніс ОСОБА_39 лівою рукою в область обличчя, потім правою – в обличчя по щелепі. Після цього ОСОБА_4 упав на землю. Збоку від ОСОБА_42 стояв ОСОБА_20 . Потерпілий зачепив останнього рукою під час падіння. Потерпілий під час падіння вдарився потилицею та лежав, тримаючись руками за голову. ОСОБА_32 був дезорієнтований, намагався піднятися. Його почав чіпати ОСОБА_39 , бив. ОСОБА_20 знову пхнув потерпілого на землю. Останній намагався встати, однак ОСОБА_20 наніс йому декілька ударів по голові кулаками спочатку правої, потім лівої руки. Бив по щелепі, у вухо, по потилиці. Потім ОСОБА_20 перекинув ОСОБА_17 через себе, від чого останній впав на землю та вдарився головою. Потерпілий лежав, тримаючись за голову. ОСОБА_20 та ОСОБА_39 були поряд.
У цей час зі сторони магазина «Фора» підійшли люди з компанії ОСОБА_20 та Зазимка, які бачили нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. ОСОБА_20 підійшов до лежачого на землі ОСОБА_4 та знову вдарив його ногою по тулубу, по шиї та плечі. З якої саме сторони бив ОСОБА_20 , потерпілий не пам`ятає. Одна дівчина з компанії обвинувачених знімала бійку на відеозапис, зокрема знімала, як ОСОБА_4 лежав на землі.
Також разом із цією компанією з`явився хлопець у рожевій футболці – ОСОБА_37 . Спочатку його не було, він підійшов пізніше та побачив, що ОСОБА_32 лежить на землі. Тоді ОСОБА_54 вдарив його ногою. У ОСОБА_55 в руках була банка з якоюсь рідиною, імовірно з пивом. ОСОБА_13 вилив напій на потерпілого. Хтось намагався зупинити його.
ОСОБА_32 спробував піднятися та разом з ОСОБА_22 відійшов до майданчика біля педучилища. До них підійшла людина з компанії ОСОБА_20 і Зазимка, щось їм говорила, а вони відповідали. Ця особа намагалася вдарити потерпілого, але ОСОБА_24 завадив йому.
Тоді до них знову підійшов ОСОБА_13 та наніс ОСОБА_44 удар правою рукою у область лівого вуха, від чого останній знову впав на землю та вкотре вдарився головою. Потерпілий лежав зігнувшись на боку, а ОСОБА_37 наніс йому декілька ударів ногою по тулубу.
Після цього ОСОБА_4 повністю дезорієнтувався . Він не пам`ятає як вставав, як усі розійшлися та чи бив його ще хтось. 
Протоколом огляду предмету від 23.09.2024 зафіксовано огляд компакт диску із відеозаписами, наданими потерпілим ОСОБА_4 (том 1 а.с. 156). Під час перегляду змісту диску встановлено наявність на ньому семи відеофайлів (том 1 а.с. 229):
1.відео «Швейна фабрика 1» - двоє хлопців, один у чорній футболці та сірих шортах, інший у білій футболці ( ОСОБА_11 ), чорних штанях і з барсеткою через плече ( ОСОБА_6 ), підійшли до двох хлопців, один із яких одягнений у чорну футболку і сірі штани ( ОСОБА_24 ), другий у сіру футболку і чорні штани ( ОСОБА_4 ). Хлопець у сірих шортах ( ОСОБА_11 ) намагається завдати удар хлопцеві у сірих штанях ( ОСОБА_56 ). Хлопець у сірій футболці та чорних штанях ( ОСОБА_4 ) ніби заступається за нього, тоді ОСОБА_11 завдає удари йому. Також його вдарив ОСОБА_6 та потягнув його вниз. Від ударів ОСОБА_4 впав на асфальт, а згодом піднявся і присів, схопившись за голову. ОСОБА_6 знову штовхнув потерпілого на землю. Після цього він підвівся та через декілька секунд ОСОБА_6 знову наніс удари ОСОБА_4 і перекинув його через себе, від чого обидва впали на асфальт. ОСОБА_6 піднявся, а ОСОБА_4 лежав, тримаючись руками за потилицю. До них підійшло багато інших молодих людей. ОСОБА_6 вдарив лежачого потерпілого ногою ззаду. Також доки він лежав ногами його штурхав хлопець у сірих шортах і рожевій футболці ( ОСОБА_7 ). Потерпілий встав та разом з ОСОБА_57 відійшов у бік. Деякі з присутніх осіб намагалися припинити бійку. А деякі навпаки – продовжували. Відбулася штовханина, та ОСОБА_4 знову впав на асфальт на тротуарі. Згодом всі розійшлися.
2.відео «Швейна фабрика 2» - у зустрічних напрямках прямують особи різної статі, а саме троє хлопців та дівчина, серед них ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , йшли від магазина «Фора», двоє хлопців – ОСОБА_4 та ОСОБА_24 йшли від кафе «Мандарин». Перед приміщенням Нової пошти компанії пройшли повз одна одної. ОСОБА_6 і ОСОБА_11 щось вигукували на адресу ОСОБА_4 та його товариша. Останні не звертали увагу. Тоді ОСОБА_6 і ОСОБА_11 розвернулися та пішли за ОСОБА_4 і  
ОСОБА_58 відео «соц.мережа» - ОСОБА_4 в оточенні компанії осіб лежить на асфальті, а ОСОБА_59 з бляшанки виливає рідину йому в область голови. Від цього потерпілий різко підвівся. 
4.відео «Фора відео 1» та «Фора відео 2» зафіксовано як група молодих людей перебуває у приміщенні магазину «Фора » та поряд з ним.
5.відео «Відео з ками стукалів» - група молодих осіб перебуває біля магазина. Особа у білій футболці, чорних штанях та з барсеткою через плече (схожий на ОСОБА_6 ) починає бійку з двома хлопцями.
6.відео «З камери на водафоні» - зафіксовано бійку між групою молодих осіб 14.09.2024 зазначений час 22:44:10, серед яких зокрема особа чоловічої статі у чорній футболці та сірих штанях (схожий на ОСОБА_11 ) б`ється з невідомим хлопцем.
Зазначений компакт диск із відеозаписами під час допиту 21.09.2023 до матеріалів кримінального провадження долучив потерпілий ОСОБА_4 . Постановою дізнавача СД ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_60 від 23.09.2024 компакт диск визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 12024255380000163 та приєднано до його матеріалів (том 1 а.с. 157).
Відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 10.10.2024 № 05-11-01/166, складеного на підставі постанови дізнавача СД ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_60 від 27.09.2024, надано такі підсумки (Том 1 а.с. 160-161):
- Тілесні ушкодження, які мали місце на тілі гр. ОСОБА_4 , могли утворитися при обставинах, вказаних ним у відеозаписі, що додається до протоколу проведення за його участі слідчого експерименту від 21.09.2024 та протоколі його допиту від 21.09.2024.
- Для відповіді на питання: «Чи могли виявлені на тілі ОСОБА_4 тілесні ушкодження при обставинах вказаних свідком ОСОБА_61 під час допиту свідка за його участю?» потрібно провести слідчий експеримент із гр. ОСОБА_61 , або ж надати протокол проведення слідчого експерименту з гр. ОСОБА_61 , оскільки судово-медичний експерт не може надавати оцінку показам свідка.
- У гр. ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців голови, саден верхніх і нижніх кінцівок, правої надлопаткової ділянки, які утворилися від дії тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів), могли утворитися в строк, вказаний в постанові.
- Ці тілесні ушкодження не спричиняють короткочасний розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Постановою дізнавача СД ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_60 від 12.11.2024 змінено правову кваліфікацію кримінального провадження № 12024255380000163 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки під час досудового розслідування було виявлено ознаки грубого порушення громадського порядку, яке проявляється у явній неповазі до суспільства і супроводжується насильством із заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над потерпілим, вчинене групою осіб, яке діє тривалий час і вперто не припиняється. (том 1 а.с. 166-167).
Постановою прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 12.11.2024 визначено підслідність у кримінальному провадженні № 12024255380000163 за ч. 2 ст. 296 КК України за Слідчим відділенням Відділення поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ( том 1 а.с. 168-170).
Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з ЄРДР, сформованого 27.12.2024 по кримінальному провадженню № 12024255380000163 за ч. 2 ст. 296 КК України, внесено таку інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення (том 1 а.с. 139): 14 вересня 2024 року, о 23 годині 52 хвилини, ОСОБА_6 , разом та за попередньою змовою зі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи спільно, знаходячись в громадському місці, а саме на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Соборна у м. Корсунь-Шевченківський Черкаського району Черкаської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки у громадському місці, виражаючись нецензурною лексикою, безпричинно почав конфлікт із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у ході якого, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до встановлених суспільних правил та прийнятих норм моралі і поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке виразилося у застосуванні фізичного насильства відносно ОСОБА_4 шляхом нанесення ударів кулаками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців голови, саден верхніх та нижніх кінцівок, правої надлопаткової ділянки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 1 жовтня 2024 року № 05-11-01/166, не спричинили короткочасний розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

3.6. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинувачених
До матеріалів справи надано характеристику з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , з якої вбачається, що за місцем проживання характеризується посередньо. У зловживанні алкоголем та вживанні наркотичних засобів помічений не був. Із сусідами не конфліктував. Скарг на нього від сусідів до вуличного комітету і міської ради не надходило.
Відповідно до довідки КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 20.11.2024 № 241 ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Згідно з вимогою ДІАП НПУ та УІАП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 раніше не судимий.
Черкаський районний сектор № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області на підставі ухвали суду склав досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку досудової доповіді, виявлено середню ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також середню ймовірність небезпеки для суспільства, що свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

За змістом наявної у справі характеристики з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що за місцем проживання він характеризується посередньо. У зловживанні алкоголем та вживанні наркотичних засобів помічений не був. Із сусідами не конфліктував. Скарг на нього від сусідів до вуличного комітету і міської ради не надходило.
Відповідно до довідки КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 20.11.2024 № 239 ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Згідно з вимогою ДІАП НПУ та УІАП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 раніше не судимий.
Черкаський районний сектор № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області на підставі ухвали суду склав досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . 
Відповідно до висновку досудової доповіді, виявлено середню ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також середню ймовірність небезпеки для суспільства, що свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

3.7. Висновки щодо доведеності винуватості
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненому групою осіб, що карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Згідно із частиною 1 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.
Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
При цьому грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.
Наявність особистих неприязних стосунків між особами само по собі ще не свідчить про відсутність хуліганського мотиву в діях обвинуваченої особи, адже для визначення мотиву злочинних дій потрібно враховувати їх характер та спосіб вчинення, причини, що спонукали особу вчинити певні дії, поведінку обвинуваченого та потерпілих до і під час події.
За позицією сторони захисту, конфліктна ситуація між обвинуваченими та потерпілим виникла через те, що нібито ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_4 , як особу, яка забризкала очі ОСОБА_6 перцевим балоном. Обвинувачені стверджували, що впізнали у потерпілому «кривдника» за одягом та по зачісці.
Однак, таку позицію сторони захисту суд сприймає критично, оскільки перші удари ОСОБА_11 наніс не потерпілому, а його товаришу ОСОБА_27 . При цьому під час судового розгляду ОСОБА_6 зазначив, що особа, яка розпилила перцеву суміш, була без окулярів, а ОСОБА_23 носить окуляри.
Про неспроможність позиції захисту щодо мотивів помсти свідчать також покази обвинуваченого ОСОБА_7 , який повідомив, що він підійшов на місце бійки та побачив як потерпілий вже лежав на асфальті. Хто та яким чином наносив удари потерпілому, він не бачив. Водночас, ОСОБА_7 зазначає, що він нібито чув, як ОСОБА_11 вигукнув, що «це він», тобто особа, яка раніше забризкала очі ОСОБА_6 . Суд критично ставиться до таких показів, оскільки ОСОБА_7 не був присутнім під час початку бійки та не міг чути вигуків ОСОБА_11 про нібито причетність потерпілого до ранішніх подій. Отже, мотив помсти за товариша, чи якийсь інший мотив особистої неприязні, у діях обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно потерпілого ОСОБА_4 , виключається.
Такий висновок підтверджується також тим, що за показами обвинувачених, свідків та потерпілого жодних розмов між сторонами конфлікту не було. Побиття супроводжувалося нецензурною лайкою. При цьому, потерпілий взагалі не чинив опору.
Обвинувачений ОСОБА_11 під час судового розгляду помер, допитаний як обвинувачений не був. Однак під час роз`яснення йому обвинувачення його позиція була аналогічна з позиціями обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 : він визнав, що у групі осіб вчинив побиття потерпілого ОСОБА_4 , однак заперечував вчинення хуліганських дій, вважав, що його дії мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Отже, обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й застосування обвинуваченими насильства до потерпілого і свідка свідчать про те, що поведінка обвинувачених була зумовлена бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Конфлікт не мав у своїй основі конкретних особистих відносин. Він виник раптово. Поведінка обвинувачених, яка зафіксована на камерах відеоспостереження швейної фабрики, свідчить про те, що потерпілий та свідок випадково у святковий день опинилися у громадському місці (центр міста), де потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_40 стали жертвами насильства з боку обвинувачених.
Події відбувалися на вулиці у центрі міста, у святковий день – День міста, та на думку суду дії обвинувачених посягали саме на громадський порядок та моральність. Супроводжувалися цинізмом щодо громадської безпеки.
Дії обвинувачених виявлялися в активній формі, з ініціативи ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , без надання їм приводу для вчинення агресивних дії.
Обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що він випадково вилив пиво на потерпілого. Однак, такі покази спростовуються наявним у справі відеозаписом, на якому зафіксовані умисні дії обвинуваченого. Суд розцінює такі дії, як вчинені з особливою зухвалістю, з явною неповагою до суспільства, з метою принизити потерпілого ОСОБА_4 перед натовпом людей. 
Дії обвинувачених супроводжувалися ненормативною (нецензурною) лексикою та фізичним насильством. Подія відбувалася у громадському місці, а крім учасників бійки там були присутні і інші особи (свідки). 
Тому суд відкидає доводи сторони захисту про відсутність складу інкримінованого правопорушення через нібито відсутність інших, сторонніх людей на місці бійки. Сам по собі факт відсутність зауважень від присутніх осіб щодо поведінки обвинувачених не свідчить про відсутність складу інкримінованого правопорушення.
Отже, під час судового розгляду суд установив, що надані докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду дійти висновку про доведеність винуватості обвинувачених поза розумним сумнівом в інкримінованому правопорушенні.
З огляду на викладене суд поза розумним сумнівом установив, а сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_6 та ОСОБА_62 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 296 КК України.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У обвинувальному акті зазначено, що обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, у ході досудового розслідування не встановлено. 
Суд також не виявив обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених.
Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України, суд позбавлений права самостійно встановлювати такі обставини, оскільки це є виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

5. Мотиви призначення покарання.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. 
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину; особу винного, який характеризується посередньо за місцем проживання; бере до уваги відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд вважає достатнім призначення йому покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Крім того, суд дійшов переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без його ізоляції від суспільства зі застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, визначивши іспитовий строк 2 роки.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд на підставі ст. 65 КК України також враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину; особу винного, який характеризується посередньо за місцем проживання; бере до уваги відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з огляду на що вважає достатнім призначення покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з визначенням іспитового строку в 2 (два) роки.
Суд дійшов висновку, що саме такий захід впливу на засуджених є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

6. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду
Як зазначено вище, потерпілий ОСОБА_4 за змістом уточнених позовних вимог просить таке (том 2 а.с. 146-147):
1. Стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1 134,00 грн. (тисячу сто тридцять чотири гривні).
2. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень).
3. Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 18 000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень).
Вирішуючи цивільний позов потерпілого суд виходить з такого.
Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає таке.
Позивач зазначає, що у зв`язку з протиправними діями обвинувачених, він отримав тілесні ушкодження з метою фіксації яких він звертався до експертної установи «Київське міське клінічне бюро судової експертизи», якою видано висновок від 16.09.2024 № 043-279-2024.
Вартість послуг експертизи відповідно до фіскального чеку від 16.09.2024 № 0000004567 складає 1 134,00 гривень.
Позивач вважає витрати на оплату цієї експертизи матеріальною шкодою, тобто збитком, завданим йому як потерпілому у кримінальному провадженні № 12024255380000163.
Водночас, сторона цивільних відповідачів відносить ці кошти до процесуальних витрат на проведення експертизу. Захисник вказує на те, що у кримінальному провадженні на підставі постанови дізнавача призначалася і проводилася інша експертиза.
Процесуальними витратами є всі витрати, здійснені у зв`язку із кримінальним провадженням.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.
З матеріалів справи вбачається, що результат експертизи від 16.09.2024 № 043-279-2024 потерпілий долучив до своєї заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, яка надійшла до відділення поліції 18.09.2024. Тобто ця експертиза проводилася до реєстрації кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України під час досудового розслідування дізнавачем було призначено судово-медичну експертизу для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_4 .
Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Отже, суд погоджується з позицією цивільного позивача, що витрати на експертизу від 16.09.2024 № 043-279-2024 у розмірі 1 134,00 гривень є матеріальною шкодою.
Положеннями ч. 1 ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
За змістом частини першої статті 1190 ЦК України спільність діяння є у випадку його неподільності між кількома особами, а також, коли неможливо встановити, яка їхня дія та в якій мірі спричинила настання наслідку у вигляді завданої шкоди. 
З огляду на те, що шкода потерпілому ОСОБА_4 завдана спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачені мають нести солідарну відповідальність перед потерпілим. 
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 помер, через що його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення не встановлювалася, а провадження щодо нього було закрито.
Також суд звертає увагу, що згідно із ч. 2 ст. 1190 ЦК України, суд виключно за заявою потерпілого може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Від потерпілого такої заяви не надходило, більш того, потерпілий наполягає на солідарному стягненні завданої йому шкоди.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Ураховуючи, що суд дійшов висновку про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд дійшов висновку про наявність обов`язку обвинувачених відшкодувати потерпілому завдану йому моральну шкоду.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, що передбачено ст. 23 ЦК України.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
ОСОБА_4 долучив до позову довідку, видану факультетом інформаційних технологій Національного університету біоресурсів і природокористування України 01.05.2025, за змістом якої, він є працівником зазначеного факультету та з 30.06.2024 обіймає посаду інженера відділу мультимедійних дистанційних технологій навчання та потокового відео факультету інформаційних технологій.
14 вересня 2024 року потерпілий зазнав фізичного нападу (побиття) у місті Корсунь-Шевченківський, унаслідок чого погіршився його загальний стан здоров`я, а також спостерігався пригнічений морально-психологічний стан.
Суд погоджується, що факт нанесення ОСОБА_4 видимих тілесних ушкоджень та необхідність перебування у такому стані на робочому місці, негативно впливав на виконання ним службових обов`язків, а морально-психологічний стан певний період залишався нестабільним.
Про наявність морального страждання потерпілого у зв`язку із його побиттям обвинуваченими, зокрема пригніченості та дратівливості, у судовому засіданні зазначали свідки ОСОБА_40 та ОСОБА_63 .
Потерпілий внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення без сумніву зазнав фізичного болю та приниження його гідності, через що зазнав душевних страждань. Потерпілий вимушений був звертатися до правоохоронних органів із заявами, витрачати свій час на участь у слідчих діях під час досудового розслідування та на участь у судових засіданнях під час розгляду кримінального провадження судом. Також потерпілий зазнав незручностей через широкий розголос вчинення насильства над ним у соціальних мережах.
Суд звертає увагу, що хоча обвинувачені самостійно не публікували відео побиття потерпілого в мережі інтернет, однак вони вчинили хуліганські дії у громадському місці, які були зафіксовані на відео сторонньою особою та розміщені у соціальній мережі. Обвинувачені не вжили жодних дій для унеможливлення поширення вказаного відео.
Усі наведені обставини безсумнівно викликали душевні страждання, переживання та негативні емоції у потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_4 та призвели до порушення ритму його життя.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що цивільному позивачеві завдана моральна шкоду, яка має бути відшкодована. 
Разом з тим, ураховуючи вимогу розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена сума моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн є завищеною. 
Суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог у цій частині, а саме солідарно стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.
При цьому суд не погоджується з доводами захисниці про відсутність підстав для солідарного стягнення, тому що ступінь участі усіх трьох обвинувачених у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 різниться, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 приєднався до ОСОБА_11 та ОСОБА_6 пізніше, коли потерпілий вже лежав на землі від дій інших обвинувачених. 
Суд установив, що хоча обвинувачений ОСОБА_7 і завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_4 останнім, однак спочатку він бив потерпілого, який вже лежав на землі. А після того як потерпілий відійшов у сторону, ОСОБА_7 знову підбіг до потерпілого та вдарив його по голові, від чого потерпілий вкотре впав на асфальт. Обвинувачений ОСОБА_7 продовжував бити лежачого потерпілого ногами. За показами потерпілого, які підтверджені показами свідка ОСОБА_41 , потерпілий ймовірно втратив свідомість саме від цих дій ОСОБА_7 , оскільки не пам`ятав чим закінчилася бійка. Також саме ОСОБА_7 умисно вилив на потерпілого пиво, привселюдно принижуючи останнього.

Щодо стягнення з обвинувачених на користь потерпілого судових витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
З договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.03.2025 № 1/05-03-2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Логос-Преміум» в особі керуючого партнера ОСОБА_5 та клієнта ОСОБА_4 (Т.1 а.с. 37-38) та додаткової угоди № 1 до вказаного договору (Т.1 а.с. 57) вбачається, що адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу та представляє його інтереси в судах усіх рівнів та юрисдикцій; цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних, у правоохоронних органах, підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності, перед фізичними особами, на умовах визначених договором (п.1.1). 
Згідно з п. 4.2 розрахунки за Договором проводяться за надані послуги, згідно з п.п. 1.1 договору з урахуванням авансування і винагороди у відповідності до Договору, у разі укладання між сторонами додаткової угоди, в якій визначається ціна Договору.
За надання зазначеної у п. 1.1. правничої допомоги в інтересах клієнта АТ «Логос-Преміум» отримує оплату у розмірі 18 000,00 грн як оплату правової/правничої допомоги у кримінальному провадженні № 12024255380000163 по кримінальній справі № 699/66/25, яка призначена до розгляду на 05.03.2025 у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області.
Згідно з актом наданих послуг № 1 від 30.03.2026 на виконання умов Договору № 1/05-03-2025 від 05.03.2025 Адвокатським об`єднанням були надані, а клієнтом прийняті наступні послуги у справі № 699/66/25:
1. Ознайомлення з матеріалами справи та розробка стратегії захисту – 1 000,00 грн;
2. Складання позовної заяви, заяви про уточнення вимог та процесуальних документів – 5 000,00 грн;
3. Представництво інтересів Клієнта у Корсунь-Шевченківському районному суді (участь у 6 (шести) судових засіданнях за ціною 2 000 грн за одне засідання) – 12 000,00 грн;
4. Надання правових консультацій (телефонних та очних) – безкоштовно.
Разом 18 000,00 грн.
Послуги надані в повному обсязі, належної якості та прийняті Клієнтом без зауважень.
Оплата наданих послуг у розмірі 18 000,00 грн. здійснена Клієнтом у повному обсязі, шляхом авансування до моменту підписання цього Акта, що підтверджується платіжною інструкцією № 2108990425.1 від 23.03.2025 року.
Сторони підтверджують, що вартість послуг є співмірною зі складністю справи та обсягом проведеної роботи.
Відповідно до платіжної інструкції від 23.03.2025 № 2.108990425.1 ОСОБА_4 сплатив АО «Логос-Преміум» 18 000,00 грн згідно з Додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги від 05.03.2025 № 1/05-03-2025 (Т.1 а.с. 94)
Отже, цивільний позивач ОСОБА_4 довів понесення ним витрат на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.
Суд, у контексті оцінки доказів, поданих позивачем на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зокрема: розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення – визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Разом з тим, ураховуючи обсяг наданої потерпілому правничої допомоги, обсяг якої зазначено у акті, суд дійшов висновку, що їх вартість у розмірі 18 000,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною правничою допомогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
У разі,коли у вчиненні злочину визнано винними декількох осіб, судові витрати підлягають стягненню у дольовій частці з кожного із засуджених.
У цій справі обвинувачення було пред`явлене трьом особам: ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .
Ухвалою суду від 02.04.2026 кримінальне провадження № 12024255380000163 в частині пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 296 КК України, закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого та відсутністю підстав для його реабілітації.
Тобто обвинувальний вирок щодо ОСОБА_11 не ухвалювався.
З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_11 помер, цивільний позивач уточнив позовні вимоги, наполігши на солідарному стягненні з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн.
Суд дійшов висновку, що процесуальні витрати у виді витрат потерпілого на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у дольовій частці, а саме з кожного з них по 9 000,00 грн.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням становить 1 134,00 грн. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат потерпілого на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн. Питання щодо її відшкодування вирішено з урахуванням заявленого потерпілим у кримінальному провадженні цивільного позову.
Щодо обвинувачених запобіжні заходи не застосовувалися. Підстави для їх застосування на час ухвалення вироку відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_6 покласти обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовувати.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_7 покласти обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не застосовувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 заподіяну кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 1 134,00 (одна тисяча сто тридцять чотири грн 00 коп) грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 заподіяну кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч грн 00 коп) грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 (дев`ять тисяч грн 00 коп) грн
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 (дев`ять тисяч грн 00 коп) грн
Речовий доказ: оптичний носій інформації – диск із відеозаписами, який долучено до матеріалів кримінального провадження № 12024255380000163 – залишити у матеріалах судового провадження.
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з подальшим врученням тексту вироку в день його проголошення.

Суддя	ОСОБА_1