Справа № 308/19520/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року      місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Іванова А.П., 
при секретарі судового засідання Боті О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього загальну суму заборгованості за Договором № 95657738000(26201966283413) від 24.09.2019 у розмірі 60020,86 грн.; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.
Позовну заяву мотивує тим, що 24.09.2019 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено договір №95657738000(26201966283413).
Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 35000.00 грн. на строк до 10.10.2021 р. включно.
31.03.2021 було укладено договір № 202 відповідно до якого Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95657738000(26201966283413).
01.04.2021 було укладено договір № 04/01/04/2021/1 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95657738000(26201966283413). 
10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95657738000(26201966283413).
Зауважує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №95657738000(26201966283413) від 24.09.2019 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60020.86 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 38881.16 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21139.70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн.; заборгованість за комісіями - 0.00 грн.; інфляційні збитки - 0.00 грн. нараховані 3% річних - 0.00 грн.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за вищевказаним Договором у розмірі 60020.86 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2026 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження.
12.02.2026 від представника відповідача адвокат Лешанич Л.В. надійшли письмові пояснення, в яких просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №9565738000/26201966283413 від 24.09.2019. Мотивує тим, що відповідно до умов вказаного кредитного договору позичальнику було надано кредит у розмірі 35 000 грн. строком до 10.10.2021 включно, а тому останнім днем виконання зобов`язання є 10.10.2021. Зазначає, що перебіг позовної давності розпочався з 11.10.2021 та сплив 11.10.2024, тоді як позивач звернувся до суду після закінчення встановленого трирічного строку. Також вказує, що позивач просить стягнути 60 020,86 грн, з яких: 38 881,16 грн — заборгованість за тілом кредиту та 21 139,70 грн — заборгованість за нарахованими процентами, однак підстав для поновлення строку позовної давності позивачем не наведено. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме щодо ненарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом під час особливого періоду.
16.02.2026 представником позивача подано заперечення на письмові пояснення відповідача, мотивує їх тим, що доводи відповідача про сплив позовної давності є безпідставними, оскільки перебіг позовної давності був продовжений на час дії карантину COVID-19 та зупинений на період дії воєнного стану. Зазначає, що карантин діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, а воєнний стан введений з 24.02.2022 та триває надалі, у зв`язку з чим строк позовної давності не сплив, а право на звернення до суду з даним позовом виникло у позивача у межах встановленого законом строку. Крім того, заперечує доводи відповідача щодо поширення на нього пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та вказує, що відповідач не надав належних доказів повідомлення кредитора про статус військовослужбовця, а також документів, необхідних для застосування відповідних пільг. Також зазначає, що долучена відповідачем довідка військової частини НОМЕР_1 не містить відомостей про період проходження військової служби, а доказів на підтвердження того, що відповідач перебував на службі саме у період нарахування відсотків за кредитом, матеріали справи не містять.
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у прохальній частині позовної заяви заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Крім того, зазначено про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі.
У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
Враховуючи думку представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2019 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено договір №95657738000(26201966283413).
Відповідно до п.1.1. Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace»», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (надалі - «Тарифи»), поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур?єр» №105 від 09.06.2017 р. (з усіма змінами та доповненнями) та www.mx.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (далі - Правила), а саме: Поточний Рахунок N? НОМЕР_2 у національній валюті України (далі - Картковий рахунок). Сторони домовились, що цей Договір-анкета містить заяву Клієнта на відкриття Карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається.
Відповідно до 2.1.1 Договору Ліміт кредитування встановлюється у розмірі 35000 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.10.2021
Згідно п. 2.1.4. Договору про умови обслуговування ліміту кредитування встановлено: Процента ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних – 55 %; Процента ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних – 55 %.
Надалі, 31.03.2021 укладено договір № 202 відповідно до якого Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95657738000(26201966283413).
01.04.2021 було укладено договір № 04/01/04/2021/1 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95657738000(26201966283413). 
10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95657738000(26201966283413).
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №95657738000(26201966283413) від 24.09.2019 р. становить 60020.86 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 38881.16 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21139.70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн.; заборгованість за комісіями - 0.00 грн.; інфляційні збитки - 0.00 грн. нараховані 3% річних - 0.00 грн.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)...
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, ТОВ «Коллект Центр», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в нього заборгованості за вищевказаним договором, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України.
Також, судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість відповідача станом на 10.01.2023 становить 60 020,86 грн, з яких: 38 881,16 грн — заборгованість за основною сумою кредиту; 10 886,80 грн — заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 10 252,90 грн — нараховані проценти за користування кредитними коштами.
Проте суд критично оцінює наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахованих відсотків за кредитним договором у сумі 10 252,90 грн.
Так, із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладено 24.09.2019 року. Разом з тим, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на дату відступлення права вимоги за договором факторингу заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору становила 0,00 грн.
Водночас у подальшому, станом на дату здійснення розрахунку, позивачем включено до структури заборгованості відсотки за кредитним договором у сумі 10 252,90 грн, нараховані за період з 01.04.2021 по 22.09.2021, тобто за період, який передував відступленню права вимоги. Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували підстави виникнення вказаної заборгованості саме після переходу права вимоги до нового кредитора, а також не обґрунтовано, з яких причин станом на дату відступлення права вимоги зазначена сума була відсутня у структурі заборгованості та в подальшому включена до розрахунку.
Суд враховує, що відповідно до положень цивільного законодавства новий кредитор набуває права вимоги в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу таких прав. Відтак новий кредитор не може самостійно формувати нову заборгованість або включати до розрахунку суми, які не були відображені у складі заборгованості на момент відступлення права вимоги без належного правового та документального обґрунтування.
За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених до стягнення відсотків за кредитним договором у сумі 10 252,90 грн, у зв`язку з чим вказана сума підлягає виключенню із загального розміру заборгованості.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, становить 49 767,96 грн, що визначено шляхом віднімання із заявленої до стягнення суми 60 020,86 грн необґрунтовано нарахованих відсотків у розмірі 10 252,90 грн.
Також, представник відповідача посилається на застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, але суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.
Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено.
Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено 24.09.2019, а кінцевий строк виконання зобов`язань визначено до 10.10.2021 включно. Разом з тим, перебіг позовної давності у даному випадку підлягав продовженню та зупиненню в силу прямих приписів закону.
Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.
Виходячи з чого, посилання представника відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.
Щодо тверджень про те, що відповідач є військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати, в тому числі, відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Пунктом 12 Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 «Про затвердження Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Згідно п. 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України №40 від 31.01.2024 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі) можуть видаватися довідки за формами 5, 6 (додатки 21, 22) для подання за місцем вимоги.
Надана відповідачем довідка форми №5 від 26.01.2026 підтверджує факт проходження ОСОБА_1 військової служби станом на дату її видачі, однак не містить відомостей про проходження служби у період нарахування спірної заборгованості за процентами, а саме з 01.04.2021 по 22.09.2021.
Судом встановлено, що статус військовослужбовця відповідач набув лише з 24.02.2024, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , тобто після виникнення та нарахування спірної заборгованості за процентами. Відтак положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюються на правовідносини щодо нарахування процентів у 2021 році. Таким чином, підстави для звільнення відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами у даному випадку відсутні.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пунктах 47 та 48 постанови Пленуму «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).
Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з ч.1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи: Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект центр» в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.15 на звороті - а.с.16); заявку на надання юридичної допомоги №2400 від 03 листопада 2025 року з розрахунком в 16 000,00 грн.; витяг з акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року, відповідно до якого надання усної консультації зайняло 2 години - 4 000,00 грн. та складання позовної заяви зайняло 4 години - 12 000,00 грн., загальна сума 16 000,00 грн. 
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів, а обсяг досліджених доказів є невеликим, також суд враховує те, що в даній справі вкладалася ще заперечення на письмові пояснення, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 8 000,00 грн., який на думку суду є об`єктивним та співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, сплачені позивачем витрати по сплаті судового збору, в сумі 2 422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 509, 526, 527, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050,1054,1077 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 280, 354, ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926 , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 ) заборгованість за Договором № 95657738000(26201966283413) від 24.09.2019 у розмірі 49 767,96 грн. (сорок дев`ять тисяч сімсот шістдесят сім гривень 96 коп.), що складається з: 38 881,16 грн — заборгованість за основною сумою кредиту; 10 886,80 грн — заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926 , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду       А.П. Іванов