ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/13898/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участі секретаря Калюжної В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо тривалого невиконання виконавчого листа по справі №620/5577/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп.; 
- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі №620/5577/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп.; 
- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати ОСОБА_1 з державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплачених у встановлений строк суми стягнення 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп. та виплатити її після погашення заборгованості за рішенням суду;
- стягнути з Державної казначейської служби України, шляхом безспірного списання, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.; Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачами у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 20.01.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Державна казначейська служба України подала відзив на позов, в якому заперечує проти позову з підстав, що в Головному управлінні Казначейства у Чернігівській області відсутні відкриті рахунки на ім`я ГУ ПФУ в Чернігівській області, на яких можуть бути обліковуватись кошти безпосередньо цього органу, і з яких можна здійснити безспірне списання коштів на виконання виконавчого листа у справі № 620/5577/20. Виконавчий лист у справі № 620/5577/20 обліковуються на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504040. Закон України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» передбачає відповідну бюджетну програму КПКВК 3504040, за вказаною бюджетною програмою передбачено 100 мільйонів гривень. Отже, строки виконання судових рішень за КПКВК 3504040 насамперед залежать від
суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Станом на 22.01.2026, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 перебуває 3983 справ на загальну суму 128 966 820,99 грн, що мають бути виконані в порядку черговості перед виконавчим документом у справі №620/5577/20 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області невиплаченої заборгованість по пенсії в сумі 202 847,20 гривень. Казначейство постійно звертається до Мінфіну із пропозиціями щодо
необхідності передбачення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за КПКВК 3504040, що дозволило б виконувати відповідні судові рішення у максимально стислі законом строки. Щодо виплати компенсації за порушення строку перерахування коштів за судовим рішення наголошують, що прийняття Казначейством рішення про виплату компенсації можливе виключно після здійснення безспірного списання коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів (КПКВК 3504040). Оскільки рішення суду по справі № 620/5577/20 не виконане, то вимога позивача про зобов`язання нарахувати та виплати компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішеннями суду у справі № 620/5577/20 є незаконною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Оскільки Казначейство діяло в межах повноважень та відповідно до вимог, які безпосередньо визначені законом, та здійснює всі заходи щодо виконання рішення у справі № 620/5577/20, що свідчить про відсутність протиправних дій Казначейства, а отже, й про відсутність підстав щодо стягнення моральної шкоди.
Позивачем подана відповідь на відзив на позов, в яких не погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позов. Вважає, що строк перерахування коштів стягувачу є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання. Позивач звертає увагу суду, що відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач-2 у 10-денний строк з моменту надходження від позивача виконавчого документу звертався до Міністерства фінансів України (далі-Мінфін) з відповідними пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їхню недостатність.
Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області подало відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 31.03.2025 №2500-0801-5/21491 боржник не має можливості відшкодувати кошти згідно виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі №620/5577/20 у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань. У зв`язку з неможливістю стягнення коштів з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з підстав відсутності у боржника відкритих рахунків в органах Казначейства та відповідних бюджетних призначень, відповідно до вимог частини 1 статті 3 Закону про гарантії та пункту 47 Порядку № 845, вказаний виконавчий лист внесено до реєстру рішень суду, виконання яких гарантовано державою, за датою надходження заяви (20.03.2025) за І чергою погашення заборгованості для подальшого виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі – КПКВК 3504040), про що було повідомлено стягувача листом від 08.04.2025 № 04-17-10/2737.
Позивачем подана відповідь на відзив на позов в якій позивач наголошує, що згідно абзаців сьомого, восьмого підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019) «Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно- правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання».
Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області подало заперечення на відповідь на відзив, в яких наводить доводи щодо спростовування тверджень позивача.
Ухвалою суду від 19.03.2026 клопотання представника Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено; вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14:00 год. 30.03.2026. Позивачем подані заяви про уточнення позовних вимог від 20.03.2026 та від 30.03.2026, в яких остаточно просить: визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо тривалого невиконання виконавчого листа по справі №620/5577/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп.; зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі №620/5577/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп.; зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати ОСОБА_1 з державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплачених у встановлений строк суми стягнення 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп. та виплатити її після погашення заборгованості за рішенням суду; стягнути з Державної казначейської служби України, шляхом безспірного списання, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.; стягнути з бюджетних коштів Державної казначейської служби України на відшкодування понесених мною судових витрат у сумі 2906 грн (дві тисячі дев`ятсот шість) гривень 88 копійок, які пов`язані із розглядом адміністративного позову відповідно квитанції, оригінал якої міститься в матеріалах справи. 
Ухвалою суду від 30.03.2026, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 13.04.2026 на 14.00 год.
У судовому засіданні представник відповідача відмовився від поданих ним клопотань про залишення позову без розгляду та без руху.
Позивач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
У судовому засіданні представник відповідачів просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. 
Заслухавши позиції учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 у справі № 620/5577/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2020 № ФЧ57461 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області здійснити перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.10.2020 № ФЧ57461 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; в решті позову відмовлено.Рішення набрало законної сили 29.03.2021.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у справі № 620/5577/20 встановлено спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 у справі № 620/5577/20 шляхом стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 202847,20 гривень. 
20.03.2025 позивачем на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області було направлено заява та пакет документів щодо виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі №620/5577/20. 
Листом від 08.04.2025 №04-17-10/2737 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Чернігівській області позивачу було повідомлено, що вказаний виконавчий лист внесено до реєстру рішень суду 20.03.2025 за 1 чергою, за бюджетною програмою КПКВК 3504040. 
18.11.2025 позивач звернувся з заявою до Головного управління Державної казначейської служби в Чернігівській області в якій заявив про невиконання ними прийнятого виконавчого листа та просив повідомити про хід виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 та виконавчого листа від 19.03.2025 по справі №620/5577/20. 
Листом від 21.11.2025 № 04-17/8774 Головне управління Державної казначейської служби в Чернігівській області повідомило позивача, що направило до Державної казначейської служби України для розгляду за належністю дану заяву ОСОБА_1 по справі №620/5577/20. 
Листом від 27.11.2025 № 5-11-11/26303 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що виконання виконавчого листа на користь ОСОБА_1 по справі №620/5577/20 буде здійснено Державною казначейською службою України у черговому порядку за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішення суду, що гарантовані державою» в межах бюджетних асигнувань, що визначаються законом про Державний бюджет України згідно черговості, що склалась на час пред`явлення виконавчих документів до виконання. 
Станом на час звернення позивача до суду виконавчий лист не виконаний, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон №4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). 
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. 
Частиною другою, четвертою статті 3 Закону № 4901-VI обумовлено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №4901-VI встановлено, що заборгованість погашається в такій черговості:
у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845).
Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Зміст зазначеного пункту кореспондується із положеннями підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, а саме: установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету:
1) рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.
Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
Пунктом 35 Порядку №845 визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації):
1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду;
2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень;
3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності;
4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні;
5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.
У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду (пункт 36 Порядку №845).
Відповідно до пункту 38 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.
Згідно з пунктом 39 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі зводиться до тривалого невиконання Державною казначейською службою України рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 у справі № 620/5577/20 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період, з квітня 2019 року по квітень 2021 року, у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп.
Судом встановлено, що вищевказане рішення суду набрало законної сили 29.03.2021, проте ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 у справі № 620/5577/20 встановлено спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 у справі № 620/5577/20 шляхом стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 202847,20 гривень. 
20.03.2025 позивачем на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області було направлено заява та пакет документів щодо виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі №620/5577/20, проте листом від 08.04.2025 №04-17-10/2737 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Чернігівській області позивачу було повідомлено, що вказаний виконавчий лист внесено до реєстру рішень суду 20.03.2025 за 1 чергою, за бюджетною програмою КПКВК 3504040. 
Таким чином, виконавчий лист зареєстровано Казначейством 20.03.2025 за 1 чергою, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 та відповідно знаходиться на виконанні з 20.03.2025 за чергою №3983.
Також листом від 27.11.2025 № 5-11-11/26303 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що виконання виконавчого листа на користь ОСОБА_1 по справі №62/5577/20 буде здійснено Державною казначейською службою України у черговому порядку за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішення суду, що гарантовані державою» в межах бюджетних асигнувань, що визначаються законом про Державний бюджет України згідно черговості, що склалась на час пред`явлення виконавчих документів до виконання. 
З матеріалів справи слідує, що станом на 22.01.2026, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 перебуває 3983 справ (позивач на черзі 3083), на загальну суму 128 966 820,99 грн (витяг з АРМ Реєстр судових рішень АС «Є-Казна» WEB), що мають бути виконані в порядку черговості перед виконавчим документом у справі № 620/5577/20 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області невиплаченої заборгованість по пенсії в сумі 202 847,20 гривень.
В силу пункту 49 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.
З матеріалів справи слідує, що Державна казначейська служба України, переймаючись проблематикою, пов`язаною із значною тривалістю виконання рішень судів за рахунок коштів бюджетної програми постійно звертається до Мінфіну із пропозиціями щодо необхідності передбачення у законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за КПКВК 3504040, що дозволило б виконувати відповідні судові рішення у максимально стислі законом строки, в тому числі Казначейство зверталося до Міністерства фінансів України листами від 20.03.2025 № 5-05-1-05/6386 та від 31.03.2025 №5-05-1-05/7098 щодо необхідності внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України" у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їх недостатність, тобто в 10-денний термін, з моменту отримання 20.03.2025 ними виконавчого листа по справі № 620/5577/20.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.10.2024 у справі 120/4764/21-а.
При цьому суд враховує, що ані пункт 49 Порядку № 845, ані інші акти законодавства не визначають форми та змісту інформування Мінфіну щодо необхідності внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України" у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їх недостатність, зокрема, не встановлюють вимоги зазначення прізвищ стягувачів або номерів справ, що надійшли до них на виконання.
Суд відхиляє посилання позивача на постанову Верховного суду від 21.02.2023 №500/5748/21, оскільки Верховний суд у вказаній справі вказав, що у матеріалах справи були відсутні докази, які б підтверджували, що Казначейство у 10-денний строк з моменту надходження виконавчого документа зверталося до Міністерства фінансів України з відповідними пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України у 
у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їх недостатність, натомість у цій справі такі докази в наявності. 
Отже відповідачем надано належні докази про направлення до Міністерства фінансів України вищезазначених листів із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України" у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 у строк, передбачений пунктом 39 Порядку № 845, що свідчить про відсутність бездіяльності з боку відповідача в частині тривалого невиконання виконавчого листа по справі №620/5577/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп.
Крім того суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Суд зауважує, що за практикою ЄСПЛ в інших справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003).
Навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапівницький та інші проти України», заява №60858/00).
Позовна вимога про зобов`язання Державну казначейську службу України здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі №620/5577/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у сумі 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп. також не підлягає задоволенню, оскільки похідна від першої позовної вимоги, в задоволенні якої відмовлено судом. 
Натомість процес виконання рішення по справі № 620/5577/20 триває з 20.03.2025, тобто на момент звернення позивача з даною позовною заявою, строк становив трохи більше 9-ти місяців.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державну казначейську службу України нарахувати ОСОБА_1 з державного бюджету України компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплачених у встановлений строк суми стягнення 202 847 (двісті дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 20 коп. та виплатити її після погашення заборгованості за рішенням суду суд зазначає наступне. 
Статтею 5 Закону №4901-VI встановлено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи нараховується державним виконавцем протягом п`яти днів з дня отримання ним повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Пунктом 50 Порядку №845 встановлено, що компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.
Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”.
За таких обставин суд вважає, що вказана позовна вимога є передчасною, оскільки така компенсація нараховується після погашення заборгованості за рішенням суду, за заявою стягувача, проте заборгованість у сумі 202 847,20 грн Казначейством ще не перерахована позивачу.
Позовна вимога про стягнення з Державної казначейської служби України, шляхом безспірного списання, на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої позовної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено. 
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин справи та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши фактичні обставини справи, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті2та частини 2 статті77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Правові підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 27, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ – 37972475).
Відповідач: Державна казначейська служба України (вул. Бастіона, буд. 6, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 37567646).

Суддя В.В. Падій