Справа № 157/830/25 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/715/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Черняк О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Полуніною Катериною Анатоліївною, на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 квітня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2025 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.10.2007 укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З червня 2011 року позивачка припинила шлюбні відносини з відповідачем. 25.05.2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №2-3727/12. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2012 у справі №2-6619/12 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісячно. 07.02.2019 на примусове виконання рішення суду було видано виконавчий лист від №2-6619/12, який в подальшому було пред`явлено до виконання. 11.03.2019 було відкрито виконавче провадження № 58540551. Станом на 06.11.2023 заборгованість становила 281477,38 грн, яка на момент подання позову відповідачем не погашена. Дочка разом з матір`ю (позивачем по справі) з червня 2011 року проживають весь час разом. Виключно мати дбає про життя дочки. Батько не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, її здоров`ям, не приїздить до неї, таким чином не приймає участі в її вихованні взагалі. ОСОБА_2 з 2012 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє ніякого інтересу до дитини, взагалі не приймає участі в вихованні дочки, тому позивачка вважає за необхідне звернутися до суду для застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав батька. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Полуніну К. А. подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неправильну оцінку доказів. Вказує, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу, починаючи щонайменше з 2012 року, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Загальний розмір заборгованості відповідача з сплати аліментів станом на 01.12.2025 становить 131948,00 грн. Встановлені у справі обставини у своїй сукупності свідчать про системне, тривале та свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків. Суд першої інстанції, визнавши наявність зазначених обставин, дійшов суперчливого висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що позивачка свідомо створювала відповідачу перешкоди у спілкуванні з дочкою. Аліменти він сплачує регулярно, що підтверджується банківськими виписками. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Справа призначена судом до розгляду на 02.06.2026 на 11 год. 00 хв.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації подала до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.
Позивач, відповідач не повідомили суд про причини неявки в судове засідання.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному засіданні.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 2 статті 372 ЦПК України). 
Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони – позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували з 13 жовтня 2007 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2012 року розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З відповідача стягуються аліменти на утримання дочки згідно з рішенням суду на підставі виданого Дарницьким районним судом м. Києва виконавчого листа від 07.02.2019 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 червня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.
Неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю, позивачем по справі.
На час звернення позивача з позовом до суду про позбавлення батьківських прав нею не були створені належні умови для проживання дочки, а саме згідно з повідомленням Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 19 серпня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , були відсутні меблі, побутова техніка, та інші речі повсякденного вжитку, а позивач з дочкою фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 , та у жовтні 2025 року планувала переїхати проживати з дочкою за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.11.2025, під час обстеження вже 20.11.2025 умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , було встановлено, що службове житло мати отримала по ордеру, у квартирі зроблено ремонт, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, є побутова техніка, для Ангеліни облаштована окрема кімната з двоспальним ліжком для сну, є шафа, дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону.
З висновку органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 12 грудня 2025 року № 106-13265 встановлено, що у зв`язку з наданням представником позивачки – адвокатом Полінуною К.А. суду доказів, а саме чеків про придбання меблів для квартири та переїзд у зазначену квартиру за адресою АДРЕСА_1 , спеціалістами Служби повторно було обстежено умови проживання неповнолітньої ОСОБА_4 та встановлено, що з жовтня 2025 року дитина проживає з матір`ю в однокімнатній квартирі, у якій зроблено ремонт, квартира облаштована побутовою технікою частково, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, дитина має окремо місце для сну та відпочинку, забезпечена одягом та взуттям. Відповідно до довідки-розрахунку від 22.11.2023 № 58540551/15, виданої Подільським відділом ДВС у м. Києві заборгованість по аліментах за період з 06.03.2019 по 06.11.2023 становила 281 477 грн. 38 коп. Згідно з поясненнями від 23.06.2025 ОСОБА_2 категорично проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 ; аліменти на утримання дочки виплачує вчасно; заборгованість станом на 23.06.2025 відсутня. 
Докази щодо вчинення перешкод ОСОБА_1 у спілкування з неповнолітньою дочкою та звернення ОСОБА_2 до відповідних органів щодо усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою ОСОБА_4 у матеріалах справи відсутні. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини 26.11.2025 були запрошені ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , також запрошено ОСОБА_2 . Останній на засідання комісії 26.11.2025 не з`явився, 25.11.2025 на електронну скриньку служби надіслав лист з проханням розглянути питання доцільності/недоцільності позбавлення його батьківських прав за його відсутності; довідку про відрахування із заробітної плати, що видана ТОВ «ІТ-Спецсервіс» від 06.11.2025 № СС00-000002, на виплату аліментів за період з лютого 2020 року по жовтень 2025 року; докази про перебування його в лавах Збройних Сил України - копію військового квитка; копію довідки до акта МСЕК від 05.06.2024 про встановлення третьої групи інвалідності (дата чергового переогляду 03.06.2026), копію посвідчення учасника бойових дій. ОСОБА_2 зазначив, що Шевченківським районним судом м. Києва 03.06.2024 було відкрито провадження у справі про збільшення розміру аліментів, яке було залишено без розгляду ухвалою суду від 07.11.2024 за заявою представника позивачки – адвоката Полуніної К.А., у ході розгляду ним було надано документи про відсутність заборгованості, з якими адвокат та позивачка були ознайомлені, а тому позовна заява про позбавлення батьківських прав подана із завідомо неправдивими даними і є нікчемною з самого початку. 26.11.2025 на засіданні Комісії ОСОБА_1 повідомила, що батько спілкувався з дочкою до 11 років, а потім припинив спілкування та не цікавиться життям дитини. За весь вказаний період не проявляв інтересу до дочки, мав систематичну заборгованість зі сплати аліментів, яка підтверджується довідками. Вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, так як позбавлення батьківських прав призведе до вирішення питань, які стосуються дитини, без згоди батька, бо щоразу, коли була потрібна згода ОСОБА_2 , то виникали складнощі щодо виїзду дитини за кордон, перереєстрації місця проживання дитини тощо. На запитання секретаря Комісії Дробот О.М, чи вирішувалися зазначені питання щодо дитини за згодою батька, ОСОБА_1 надавала стверджувальну відповідь. 26.11.2025 на засіданні Комісії було заслухано думку дитини. Неповнолітня ОСОБА_4 надала пояснення, що батько з нею не спілкується останні п`ять років, участі у її вихованні не бере, психоемоційного зв`язку у неї на сьогоднішній день з ним немає. Дитина повідомила, що контактні номери батька у неї є, але проявляти ініціативу до спілкування повинен тато, а не вона. Зазначила, що останній раз спілкувалася з татом, коли їй виповнилося 16 років, і що ОСОБА_2 самостійно припинив з нею спілкуватися. Про перебування батька в лавах Збройних Сил України знала, але з огляду на відсутність тісного спілкування іншою інформацією про його життя не володіє. Дитина зауважила, що на сьогоднішній день навчається у двох вищих навчальних закладах на платній основі, всі витрати за навчання несе мама самостійно, уточнивши вартість навчання близько 80 000 грн за півроку. У неї є образа на батька, що він їй не приділяє достатньо уваги та не утримує в потрібних межах. Неповнолітня ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги матері щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неї. Проаналізувавши матеріали справи, Комісією встановлено відсутність доказів злісного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків та неможливості зміни батька у кращу сторону.
Відповідно до зазначеного висновку, орган опіки та піклування вирішив вважати за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 у зв`язку з недостатністю підстав та попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків шляхом налагодження психоемоційного зв`язку з неповнолітньою ОСОБА_3 .
Як на підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 позивачка посилається на наявність заборгованості по аліментах та на не участь відповідача у виховані та розвитку дитини, втрати психоемоційного, сімейного зв`язку дитини з батьком.
У судовому засіданні в суді першої інстанції була заслухана думка дитини ОСОБА_3 , яка пояснила, що наполягає на позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 . Приблизно з 2019 року батько не підтримує з нею стосунків, а коли вони зустрілися в її 17 років у ЦНАП для отримання згоди батька на реєстрацію її місця проживання, то вона не відчула від батька тепла. Починаючи з її 11-річного віку батько їй не телефонував, а подзвонив їй лише у 16 років. З 2018 року вона до діда та баби (батьків відповідача) їздити у гості не захотіла, це була її ініціатива. Вважає, що батько сам перестав з нею спілкуватися. Їй не потрібні пільги, на які вона має право як дитина учасника бойових дій, і своє рішення про позбавлення відповідача батьківських прав вона не змінить. 
За ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18).
Судом першої інстанції встановлено, що з 2019 року (тобто з моменту досягнення дитиною 11-річного віку, на який посилається позивач як на момент припинення спілкування батька з дитиною) до травня 2025 року (звернення з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав) ніяких звернень до органу опіки та піклування не було. Відповідач не притягався до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Позивачем не надано доказів про те, що до звернення з цим позовом відносно відповідача застосовувалися попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, або що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням батьком батьківських обов`язків. Позивач не зазначила виняткових причин, які спонукали її за рік до досягнення дитиною повноліття звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та яким чином позбавлення батьківських прав сприятиме якнайкращим інтересам дитини.
З письмової заяви відповідача та його пояснень у судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що він сплачує аліменти на утримання дочки та має бажання спілкуватися з дочкою, брати участь у її виховані, телефонував дочці, проте остання з ним спілкуватися не бажає. Факт сплати аліментів на утримання дочки у судовому засіданні позивач не заперечила, пояснивши, зокрема, що карта, на яку надходять кошти знаходиться у дочки, аліменти на теперішній час відповідач сплачує, однак є попередня заборгованість по аліментах. ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала ту обставину, що відповідач намагався спілкуватися з дитиною на день народження, однак остання не захотіла цього, також відповідач цікавився питаннями щодо випускного дитини у зв`язку з закінченням школи та прагнув взяти у цьому участь, однак дочка теж не захотіла.
На підставі викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що небажання дитини спілкуватися з батьком, особливо за наявності неприязних відносин між батьками, що має місце у даному випадку, не є самостійною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
Позивачем не доведено та судом не встановлено свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .
Рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, з правильним застосуванням норм матеріального права, є законним та справедливим, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Полуніною Катериною Анатоліївною, залишити без задоволення. 
Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 квітня 2026 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 червня 2026 року.

Головуючий - суддя 
Судді