Справа № 474/1114/25
Провадження № 2/474/142/26

РІШЕННЯ
Іменем України

15.06.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:

27.06.2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1596486 від 27.06.2024р. у розмірі 22 032 грн. 00 коп.
Позов обґрунтований тим, що 27.06.2024р. між ТОВ “Селфі кредит” та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1596486 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000 грн., у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок споживача. Договір підписаний зі сторони відповідача електронним підписом шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. 
26.12.2024р. ТОВ “Селфі кредит” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” уклали договір факторингу № 26122024, відповідно до умов якого ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ “Селфі кредит”, у тому числі і до відповідача за кредитним договором № 1596486.
Станом на 14.10.2025р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 032 грн. 00 коп. з яких: 4 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 10 920 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами; 7 112 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафами. 
30.12.2025р. відповідач ОСОБА_1 подав Відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків та штрафних санкцій. Обмежити суму стягнення виключно тілом кредиту в розмірі 4 000 грн. Вказує, що є учасником бойових дій, про що надає посвідчення серії НОМЕР_1 видане 26.08.2023р., а тому відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, йому не повинні були нараховуватися проценти за користування кредитом та штрафні санкції в особливий період. Позивач був належним чином повідомлений про статус відповідача електронним листом, вимоги закону проігнорував. Тож він вважає, що позивач незаконно нарахував відсотки та штрафи на суму 18 032 грн., що прямо заборонено ст. 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Сума вимог 22 032 грн., при тілі кредиту 4 000 грн., є несправедливою та порушує ч. 3 ст. 21 ЗУ “Про споживче кредитування”, оскільки загальна сума неустойки не може перевищувати подвійний розмір отримуваної суми. Послався на те, що згідно з п. 6-1 прикінцевих положень ЦК України, - у період дії воєнного стану споживач звільняється від відповідальності за прострочення зобов`язань. Також в додатки до відзиву, надав крім посвідчення серії НОМЕР_1 , довідку форми № 5 за вих. № 1082 датовану 09.09.2022р. про те, що він станом на дату її видачі перебуває на військовій службі у ВЧ № НОМЕР_2 
Представник позивача ОСОБА_2 в судові засідання 29.01.2026р., 16.03.2026р., 19.05.2026р., 15.06.2026р. не з`явився, хоча належним чином у порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви та у клопотанні від 20.01.2026р. просив про розгляд справи у відсутність представника позивача, дав згоду на заочний розгляд справи. 
Відповідач в судові засідання 29.01.2026р., 16.03.2026р., 19.05.2026р., 15.06.2026р. не з`явився, хоча належним чином у порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток про виклик у судові засідання з прикріпленими до них файлами одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб порталі “Судова влада України”. Про причини неявки не повідомив, з заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи, чи іншими заявами по суті спору - не звертався. 
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
27.06.2024р. о 09:44:03 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С035 підписав Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).
27.06.2024р. о 09:44:39 між ТОВ “Селфі кредит” та ОСОБА_1 було укладено договір № 1596486 про надання споживчого кредиту по продукту “NewShort” (далі - договір № 1596486, відповідно до умов якого, п.п. 7.1, 7.3 укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході його в особистий кабінет в порядку передбаченому договором або законом України “Про електронну комерцію”, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний ним при вході. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та дії протягом строку вказаного у п. 1.3 договору.
Товариство надає споживачу кредит у гривні, на споживчі (особисті) потреби, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сума кредиту - 4 000 грн.; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка 1,5% в день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.п. 1.1-1.5.1, 1.6 договору № 1596486).
Згідно з п.п. 1.7-1.7.1 договору № 1596486, Денна процентна ставка на дату укладення договору: за стандартною ставкою за ввесь строк кредитування - 1,5% в день (21 600 / 4 000 / 360 * 100).
Загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 21 600 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за ввесь строк користування кредитом 9089,90% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за ввесь строк користування кредитом 25 600 грн. (п.п. 1.8-1, 10.1 договору № 1596486).
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_3 . Дата надання кредиту: 27.06.2024р. (п.п. 2.1, 2.2 договору №1596486).
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, за методом факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту, та не включається перша дата сплати процентів вказана у Графіку платежів. Якщо день надання та повернення кредиту співпадають нарахування процентів здійснюється за один день (п.п. 3.1, 3.2 договору № 1596486).
У п. 3.4 договору № 1596486 визначено, що розмір процентної ставки, встановлений п. 1.5 договору залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору.
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. У разі якщо часткове дострокове повернення кредиту відбулося не в дату платежу Графік платежів коригується шляхом зміни всіх наступних дат платежів, які починають обраховуватися від дати дострокового часткового повернення кредиту з врахуванням встановленої договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення кредиту. Новий графік платежів розміщується в особистому кабінеті або направляється на електронну адресу (п.п. 5.1, 5.2 розд. 5 договору № 1596486).
Право вимоги товариства щодо дострокового повернення кредиту та порядок такого, а також його право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором чи договори факторингу з будь-якою третьою особою, без окремої згоди споживача, але з його повідомленням про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення передбачено п. 4.1 розд. 4 договору № 1596486.
У розділі 4 (п. 4.3) договору № 1596486 сторони погодили, що споживач має право, зокрема:
- достроково повернути кредит як в повному обсязі так і частинами; 
- відмовитися від укладення договору, про що повідомити товариство не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання та отримання його примірника, шляхом направлення письмового повідомлення на електронну адресу товариства чи поштову адресу рекомендованим цінним листом, та повернути отримані кошти протягом 7 днів з дня направлення товариству повідомлення. При цьому, у випадку неповернення споживачем загальної суми кредиту/процентів у зазначений строк відмова споживача від договору вважається такою, що не здійснювалася та договір продовжує діяти на тих же умовах.
У випадку невиконання та/або не належного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів споживач повинен сплатити товариству штраф: 600 грн. на 4 день такого невиконання/не належного виконання та 44 грн. 00 коп. починаючи 5 дня за кожен день невиконання/не належного виконання (п.п. 6.4-6.4.2 розд. 6 договору № 1596486).
Договір діє з моменту його підписання електронними підписами сторін і до строку вказаного у п. 1.3 договору (п. 9.2 договору № 1596486).
Підписуючи договір споживач підтвердив, зокрема і те, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація про фінансову послугу відповідно до ст. 9 Закону України “Про споживче кредитування”, ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 7 Закону України “Про фінансові послуги та фінансові компанії”, та що він ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, повністю розуміє і приймає їх (п. 9.6 розд. 9 договору № 1596486).
Всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі (в т.ч. електронній) або через особистий кабінет (п. 9.8 розд. 9 договору № 1596486).
Також у додатки до позовної заяви надано Додаток № 1 до договору № 1596486 - Графік платежів, з визначенням дат видачі кредиту та дат платежу починаючи з 27.06.2024р. до 22.06.2025р., кількості днів у розрахунковому періоді 360, суми кредиту як 4 000 грн. 00 коп. 
Договір № 1596486 та Графік платежів підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В782 27.06.2024р. о 09:44:39.
Довідкою про ідентифікацію, товариство підтвердило, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований товариством “Селфі кредит”. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) наступний: одноразовий ідентифікатор В782, час відправки ідентифікатора позичальнику 27.06.2024р. о 09:44:28, номер телефону на який його відправлено - 380982098102.
31.12.2024р. листом за вих. № 20241231-3138 ТОВ “Пейтек” повідомило ТОВ “Селфі кредит”, з яким було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 01042024-2 від 01.04.2024р., про те, що відповідно до вказаного договору успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ “Селфі кредит” 27.06.2024р. о 09:46:08 на суму 4 000 грн. 00 коп. Сайт торгівця selfiecredit.com.ua. Банк еквайр АТ “ПУМБ”, призначення платежу - зарахування коштів на картку маска карти НОМЕР_3 . 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1596486 виготовленого ТОВ “Селфі кредит” станом на 26.12.2024р. за період з 27.06.2024р. до 26.12.2024р. (182 дні), вбачається що боржнику у вказаний період нараховані відсотки 60 грн./день (за процентною ставкою 1,5% в день). Також нараховані штрафні санкції: 31.07.2024р. - 600 грн. та починаючи з 01.08.2024р. до 26.12.2024р. - 44 грн. в день. Залишок заборгованості на кінець періоду: 22 032 грн. 00 коп. з яких: 4 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 10 920 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 7 112 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафами. Відповідачем платежі на погашення заборгованості за час кредитування не вчинялися.
Доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, і доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань за ним відповідачем суду не надано.
26.12.2024р. ТОВ “Селфі кредит” (клієнт) та ТОВ “ФК “Кредит капітал” (фактор) уклали Договір факторингу № 26122024, відповідно до умов якого та гл. 73 ЦК України, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Портфель заборгованості - сукупність невиконаних грошових зобов`язань боржників по кредитним договорам за тілом кредиту, несплаченими процентами, несплаченою неустойкою. Право вимоги - право грошової вимоги до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла чи виникне на підставі укладених кредитних договорів. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за договором фактор замінює клієнта у кредитних договорах, що входять до портфелю заборгованостей та набуває прав грошових вимог клієнта за кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання грошових та інших зобов`язань. Право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників та оплати фактором суми фінансування у строки передбачені п. 7.2 договору.
26.12.2024р. між сторонами договору факторингу № 26122024 підписано Акт приймання передачі реєстру боржників та вказаної ж дати проведено фінансування плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 26122024, про що до суду надано платіжну інструкцію № 9581 від 26.12.2024р. 
У витязі з реєстру Боржників до договору факторингу № 26122024 від 26.12.2024р. під порядковим номером 3025 значиться боржник ОСОБА_1 , договір № 1596486, сума боргу 22 032 грн. 00 коп. з яких: 4 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 10 920 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 7 112 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафами. Кількість днів прострочення 152.
У додатки до Відзиву відповідачем надано копію посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , пред`явник якого має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій п. 19 ст. 6, дата видачі якого 26.08.2023р. 
Ним же у додатки до Відзиву надано довідку форми № 5 видану за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , вих. № 1082, яка датована 09.09.2022р., у змісті якої зазначено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , та що вона видана для подання за місцем вимоги. У вказаній довідці відсутня інформація про дійсний статус відповідача ОСОБА_1 (мобілізований, проходить військову службу) станом на дату укладення договору кредиту 27.06.2024р. та станом на період нарахування процентів за ним.
01.07.2025р. між Адвокатським об`єднанням “Апологет” та позивачем укладено договір № 0107 про надання правової (правничої) допомоги відповідно до якого (розд. 1 та 2) адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту, представляти його інтереси в судах загальної юрисдикції, надавати від його імені заяви, та інше. Порядок розрахунків визначаються додатком № 1 до договору. Детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціна послуг вказуються в акті надання послуг. Вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 кредитну справу - 8 000 грн.
У Акті наданих послуг № 952 від 08.10.2025р. сторони підтвердили факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень Договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025р. щодо боржника ОСОБА_1 , договір № 1596486, сума наданих адвокатських послуг - 8 000 грн.
Відповідно до Детального опису наданих послуг від 08.10.2025р. до договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги виконавцем надано клієнту наступні послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 : усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості - 30хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год., погодження правової позиції - 30хв., складання позовної заяви - 3год. 30хв., подання позовної заяви до суду - 1 шт. Всього витрачено часу 6 год. 30хв.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” № 675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VIII).
У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VIII зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі “логін-пароль”, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону № 675-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідач доказів, які б заперечували факт укладення кредитного договору з ТОВ “Селфі кредит” та обставини перерахування йому кредитних коштів у погодженій умовами кредитного договору, сумі, не надав, як і доказів повернення кредитору отриманих у кредит коштів. 
Він же, у відзиві на позовну заяву, факт отримання таких та розмір заборгованості за тілом кредиту не заперечував, та лише просив відмовити у стягненні процентів на підставі Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-ХІІ, та штрафних санкцій - на підставі п. 6-1 Прикінцевих положень ЦК України. 
За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ “Селфі Кредит” кредитного договору, в т.ч. в електронній формі, та перерахування йому кредитних коштів згідно його умов, невиконання позичальником обов`язку щодо повернення у погоджені сторонами строки отриманої суми кредиту та процентів, сплата яких передбачена кредитним договором, а також обставини набуття позивачем прав кредитора у спірних правовідносинах, а саме права вимоги до відповідача за договором факторингу та відповідного реєстру боржників, а тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 000 грн. 00 коп. - підлягає задоволенню.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом у сумі 10 920 грн. 00 коп., слід зазначити наступне.
У ст.ст. 1 та 1-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно зі ст. 3 цього Закону його дія поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей; 4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.
Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. 
У постанові Верховного Суду від 15.07.2020р. у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України “Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей”, який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19 зазначено, що положення Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” стосуються виключно мобілізованих позичальників. 
За змістом ч. 9 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” № 2232-ХІІ (в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору), військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Згідно з п. 1 ч. 2 цього Закону - військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Положеннями Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” № 3551-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (ст. 12) не передбачено встановлення кредитних пільг для учасників бойових дій.
Тож, сам статус відповідача, як “учасника бойових дій” з 2023р., на момент укладення кредитного договору не надавав йому пільг зі звільнення від нарахування та виплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки положеннями Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” № 3551-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено встановлення кредитних пільг для учасників бойових дій, зокрема, які не є мобілізованими.
Доказів протилежного, відповідачем суду протягом всього строку судового розгляду не надано, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Надана ним же у додатки до Відзиву довідка форми № 5 видана за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , вих. № 1082, у змісті якої зазначено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , та що вона видана для подання за місцем вимоги - датована 09.09.2022р. У вказаній довідці відсутня інформація про дійсний статус відповідача ОСОБА_1 (мобілізований, проходить військову службу) станом на дату укладення договору кредиту 27.06.2024р. та станом на період нарахування процентів за ним.
На підставі наведених обставин справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати нарахованих кредитором процентів у період з 28.06.2024р. до 26.12.2024р. за кредитним договором укладеним між сторонами 27.06.2024р.
Разом з тим, слід зазначити наступне. 
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу.
Припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Відповідно до умов Договору отриманий відповідачем на його підставі кредит є споживчим.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначається Закону України “Про споживче кредитування” № 1734-VІІІ від 15.11.2016р.
Стаття 8 згаданого Закону регулює питання реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача
Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг” № 3498-ІХ від 22.11.2023р., якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Цим Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг”, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24.12.2023р., розмір денної процентної ставки за договорами про споживчий кредит з 25.12.2023р. по 22.04.2024р. (120 днів перехідного періоду) мають нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, з 23.04.2024р. по 20.08.2024р. (наступні 120 днів перехідного періоду) - не більше 1,5 %, а з 21.08.2024р. - не більше 1%.
Тому умови договору про надання споживчого кредиту № 1596486 який укладений 27.06.2024р., мають відповідати вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України “Про споживче кредитування” щодо обмеження розміру денної процентної ставки з урахуванням приписів п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про споживче кредитування”.
Однак, відповідно до п.п. 1.5.1 договору № 1596486 сторони домовилися, що стандартна процентна ставка 1,5% в день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору. 
Разом з тим, у п.п. 1.7-1.7.1 договору № 1596486 вони погодили, що Денна процентна ставка на дату укладення договору: за стандартною ставкою за ввесь строк кредитування - 1,5% в день (21 600 / 4 000 / 360 * 100).
Загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за ввесь строк користування кредитом 21 600 грн (п.п. 1.8-1.8.1 договору № 1596486).
Тоді як з урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24.12.2023р., з 23.04.2024р. по 20.08.2024р. розмір Денної процентної ставки не може бути більшим 1,5 %, а з 21.08.2024р. - не більше 1% в день. 
Умови Договору № 1596486 щодо Денної процентної ставки за період з 27.06.2024р. до 20.08.2024р. відповідають вимогам цього Закону, так як проценти у вказаний період нараховувалися за процентною ставкою 1,5% в день.
Починаючи з 21.08.2024р. і до 26.12.2024р. - суперечать вимогам Закону України “Про споживче кредитування”, так як не відповідають умовам про денну проценту ставку, адже у вказаний період проценти нараховувалися первісним кредитором за ставкою 1,50% в день.
За такого, з врахуванням тієї обставини, що до 20.08.2024р. відсотки нараховувалися за процентною ставкою 1,5% в день (в межах визначених законом відсоткових ставок), і заборгованість по ним станом на 20.08.2024р. Становила 3 240 грн. 00 коп., загальна сума нарахованих відсотків за договором на кінець періоду мала би становити 8 360 грн. 00 коп. (3 240 грн. 00 коп. + 5 120 грн. 00 коп.): з 21.08.2024р. до 26.12.2024р. (128 днів) виходячи із суми залишку боргу 4 000 грн. 00 коп. та відсоткової ставки 1 % в день = 5 120 грн. 00 коп.
Слід також зазначити, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває.
Тобто, на час дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
За такого, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1596486, а саме: 7 112 грн. (штрафні санкції) задоволенню не підлягають.
Тож з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 000 грн. та за процентами 8 360 грн. 00 коп., а тому позов підлягає частковому задоволенню.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі “Схід / Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат та факту надання правової допомоги надано: Договір від про надання правничої допомоги, Акт наданих послуг та Детальний опис наданих послуг.
Таким чином враховуючи предмет та складність справи, яка є малозначною, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті про надання юридичної допомоги, розгляд справи за відсутності представника позивача за його ж заявою, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову на 56,10%, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді в сумі 4 488 грн. 00 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 358 грн. 97 коп. (56,10%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” заборгованість за кредитним договором № 1596486 від 27.06.2024р., станом на 14.10.2025р., в сумі 12 360 (дванадцять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп., з них: 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 8 360 (вісім тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. - заборгованість за процентами.
Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” заборгованості за кредитним договором № 1596486 від 27.06.2024р., станом на 14.10.2025р., в сумі 9 672 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп., з яких: 2 560 (дві тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 7 112 (сім тисяч сто дванадцять) грн. 00 коп. - заборгованість за штрафом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” судові витрати: витрати зі сплати судового збору в сумі 1 358 (одна тисяча триста п`ятдесят вісім) грн. 97 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 488 (чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. 
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 063 (одна тисяча шістдесят три) грн. 43 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 512 (три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп. покладаються на позивача Товариствао з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал”.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “23” червня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол