Кагарлицький районний суд Київської області 

Справа № 368/1871/25 
номер провадження 1-кп/368/91/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2026 року
Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику кримінальне провадження № 12025116430000036 від 11.05.2025 року про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець села Переселення Кагарлицького району Київської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючий різноробочим на ТОВ «Ботаніка» в м. Кагарлик, раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 
у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 11 травня 2025 року, близько 1 год., більш точного часу не встановлено, перебував поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в АДРЕСА_2 , разом із неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та двоюрідним братом ОСОБА_10 , які між собою з`ясовували стосунки. В ході даної розмови ОСОБА_10 взяв за руку неповнолітнього ОСОБА_8 , який в свою чергу відштовхнув руками останнього та почав рух в бік ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди його здоров`ю, кулаком правої руки наніс один удар в область лівої частини обличчя останнього.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: перелому виличної кістки та верхньої щелепи, травматичного перелому лівого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематоми повік лівого ока, субконюктивного крововиливу. Перелом виличної кістки та верхньої щелепи, травматичний перелом лівого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням викликають розлад здоров`я більше 21 дня та відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому умисно середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 вину визнав частково. Дав покази, що на прохання ОСОБА_10 поїхав з ним та ОСОБА_11 автомобілем в с. Халча так як знайома ОСОБА_10 по телефону повідомила його, що її не пускають місцеві хлопці залишити місце відпочинку поблизу приміщення магазину-бару. В с. Халча, біля автомобіля потерпілий відштовхнув ОСОБА_10 і пішов в його сторону. Він рефлекторно вдарив потерпілого кулаком правої руки в ліву частину обличчя і потерпілий присів. Він не знає чи хотів його вдарити потерпілий чи не хотів вдарити. Він не був знайомий з потерпілим. Він 4-5 місяців займався у секції бої без правил. 
Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується слідуючими доказами. 
Показами потерпілого ОСОБА_8 про те, що  ОСОБА_10 запропонував йому пройти до власного автомобіля де була знайома обом ОСОБА_9 на що він погодився. Біля автомобіля ОСОБА_10 запропонував йому вибачитись перед ОСОБА_9 і він відмовився. ОСОБА_9 сказала , що він її не ображав, але ОСОБА_10 тягнув його стати на коліна перед ОСОБА_9 . Він відштовхнув в плечі  ОСОБА_10 і в цей час отримав удар в обличчя невідомо чим. Від удару він отримав тілесні ушкодження і лікувався. 
Показами свідка ОСОБА_9 про те, що вона 11 травня 2025 року, близько 1 год, перебувала поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в с. Халча Обухівського району Київської області по вул. Романа Куща і бачила, що обвинувачений підбіг і вдарив потерпілого рукою після того як останній сказав, що не буде просити пробачення у ОСОБА_9 і відштовхнув  ОСОБА_10 .. Вона біля автомобіля не казала, щоб потерпілий вибачався перед нею.
Показами свідка ОСОБА_13 про те, що він 11 травня 2025 року, близько 1 год, перебував поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в с. Халча Обухівського району Київської області по вул. Романа Куща і чув удар, а потім відштовхнув обвинуваченого та підняв потерпілого який впав і сказав останньому йти додому. Потерпілий сів на мопед і поїхав.
Показами свідка ОСОБА_14 про те, що він був 11 травня 2025 року, близько 1 год., поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в с. Халча Обухівського району Київської області по вул. Романа Куща, але не бачив обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень так як розмовляв з іншими особами.
Показами свідка ОСОБА_11 про те, що він був 11 травня 2025 року, близько 1 год., поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в с. Халча Обухівського району Київської області по вул. Романа Куща, але не бачив обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень так як розмовляв з іншими особами.
Протоколом огляду місця події від 8.10.2025 року, ілюстрованою таблицей до нього підтверджується , що злочин вчинено поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в с. Халча Обухівського району Київської області по вул. Романа Куща (а.с.144-147).
Висновком експерта №61 від 11.08.2025 року підтверджується, що ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: перелому виличної кістки та верхньої щелепи, травматичного перелому лівого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематоми повік лівого ока, субконюктивного крововиливу. Перелом виличної кістки та верхньої щелепи, травматичний перелом лівого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням викликають розлад здоров`я більше 21 дня та відносяться до ушкоджень середньої тяжкості ( а.с.135-138).
Висновком експерта №109 від 13.10.2025 року підтверджується, що наявні у ОСОБА_8 тілесні ушкодження , не виключено, могли утворитися за обставин зазначених свідком ОСОБА_10 за обставин які зазначені ним під час проведення слідчого експерименту від 8.10.2025 року. ( а.с.156-160).
Протоколом проведення слідчого експеримента з свідком ОСОБА_10 від 8.10.2025 року та переглянутим відеозаписом на оптичному диску вказаної слідчої дії підтверджується, що свідок ОСОБА_10 запропонував потерпілому пройти до власного автомобіля де була знайома обом ОСОБА_9 на що потерпілий погодився і з ними також пішов обвинувачений. Біля автомобіля запропонував потерпілому вибачитись перед ОСОБА_9 і останній відмовився з обгрунтуванням, що не має за що вибачатись. Свідок ОСОБА_10 лівою рукою взяв потерпілого за верхню частину лівої руки а потерпілий в свою чергу двома руками відштовхнув свідка ОСОБА_10 . А обвинувачений кулаком правої руки наніс один удар в область лівої верхньої частини обличчя потерпілого. Потім обвинувачений пояснив , що думав потерпілий буде битися. ( а.с.148-152).
Показами свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні які він дав такі ж як під час проведення слідчого експеримента з свідком ОСОБА_10 від 8.10.2025 року. Також дав покази , що обвинувачений його двоюрідний брат який на його прохання поїхав з ним та ОСОБА_11 автомобілем в с. Халча так як його знайома по телефону повідомила його, що її не пускають місцеві хлопці залишити місце відпочинку поблизу приміщення магазину-бару, що розташований в с. Халча Обухівського району Київської області по вул. Романа Куща, 15. 
Суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає доведеним заподіяння обвинуваченим потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та кваліфікує вказані дії за ст.122 ч.1 КК України.
Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину є його способом захисту з метою пом`якшення покарання та зменшення своєї цивільної відповідальності. Посилання сторони захисту , що у обвинуваченого не було умисло на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а була тільки природня реакція на рух потерпілого в напрямку обвинуваченого і було спричинення тілесних ушкоджень з необережності спростовується встановленими судом обставини про те, що обвинувачений прибув на місце вчинення злочину на прохання двоюрідного брата для силової підримки останнього, в разі необхідності, займався у секції бої без правил. Також відповідно до положень ст.36 КК України не було необхідної оборони у обвинуваченого, так як не було мети захисту охоронюваних законом прав та інтересів обвинуваченого, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави, так як не було суспільно небезпечного посягання в діях потерпілого який не бажав спілкуватися з обвинуваченим і його двоюрідним братом з питань вибачень перед дівчиною яка не потребувала таких вибачень.Також суд враховує характер та кількість тілесних ушкоджень, спричинених обвинуваченим потерілому, з яких вбачається нанесення досить сильного удару потерпілому обвинуваченим у зв`язку з раптово виниклими неприязними у обвинуваченого до потерпілого який не бажав продовження спілкування з двоюрідним братом обвинуваченого. Встановлені судом обставини підтверджують спричинення обвинуваченим злочину з прямим умислом так як усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. 
Відповідно до ст.25 ч.1,2 КК України, необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.  Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.Враховуючи те, що обвинувачений отримав певний життєвий досвід під час тренувань у секції бої без правил, наніс сильний удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя потерпілого то він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину . Враховує особу обвинуваченого який до кримінальної відповідальності притягується вперше, задовільно характеризується по місцю проживання. Обставин які обтяжують його покарання не встановлено. Обставин які пом`якшують його покарання не встановлено. Враховує досудову доповідь по середній рівень небезпеки вчинення нових злочинів.
На підставі викладено суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції ст.122 ч.1 КК України .
Також на підставі викладено суд також дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі і приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на визначений судом іспитовий строк відповідно до ст.75 КК України.
Також на засудженого слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1ст. 76 КК України і додатково покласти обов`язок , передбачений пунктом 4 ч.3 ст.76 КК України, що є необхідними і достатніми для виправлення особи з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного. 
Потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 8501,10 грн., а також просив стягнути 40000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Обгрунтував моральну шкоду тим, що зазнав, зазнає і невизначений час буде зазнавати фізичний біль та моральні страждання у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок винних дій обвинуваченого. Нормальні життєві зв`язки позивача були порушені через порушення стосунків з оточуючими людьми. 
Обвинувачений визнав позов про відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн., позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю на суму 8501,10 грн. Також визнав 10000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу потерпілому.
Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 по ст. 122 ч.1 КК України за обставин, що вказані в описовій частині вироку, потерпілий отримав тілесні ушкодження у перелому виличної кістки та верхньої щелепи, травматичного перелому лівого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, гематоми повік лівого ока, субконюктивного крововиливу. Перелом виличної кістки та верхньої щелепи, травматичний перелом лівого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням викликають розлад здоров`я більше 21 дня та відносяться до ушкоджень середньої тяжкості
Потерпілий зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок злочинних дій обвинуваченого , що підтверджується дослідницькою частиною висновку експерта про проведення операції та лікування потерпілого. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в розмірі 75000 грн. з урахуванням характеру злочину, глибини фізичних та моральних страждань потерпілого , вимоги розумності і справедливості . 
Тому на підставі ст.ст. 23 ч.2 п.1 , 1167 ч.1 і 2 п.1, 1168 ч.1 ЦК України стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 75000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочинними діями. В решті позову в цій частині відмовити, так як не доведено більший розмір відшкодування моральної шкоди. Також на підставі ст.1195ч.1 ЦК України стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 8501,10 грн. у відшкодування матеріальної шкоди як додаткові витрати , викликані необхідністю придбанні ліків та медичних препаратів.
Також на підставі ст.120 ч.2 КПК України, 141 ч.2 ЦПК України стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 10000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в межах визнаної обвинуваченої суми так як з умов договору про надання правничої допомоги від 21.10.2025 року з адвокатом ОСОБА_7 вбачається, що ціна за надання правової допомоги, зазначених у п.п.1.1.2-1.1.14 становить 40000 грн. , але не ненадано детальний опис виконаних робіт і здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до ст.137ч.3 ЦПК України та вбачається підготовка адвокатом позовної заяви та витребування і приєднання доказів до позовної заяви з направленням до суду і підтримання позову в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, ст.ст. 23ч.2п.1 , 1167ч.1 і 2п.1, 1168ч.1, 1195ч.1 ЦК України суд,-
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ст.122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. 
На підставі ст.ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання , визначивши іспитовий строк 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 слідуючі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Речові докази: диск DVD-R - 4,7 ГВ 120 хв. з відеозаписом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 08.10.2025 зберігати в матеріалах справи.
Цивільний позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 75000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочинними діями, 8501,10 грн. у відшкодування матеріальної шкоди як додаткові витрати, викликані необхідністю придбанні ліків та медичних препаратів, а також 10000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
В решті позову відмовити. 
На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку. 

Суддя ОСОБА_1