ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4728/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Таран С.В., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості
на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 року, суддя в І інстанції Бездоля Д.О., повний текст якого складено 23.02.2026, в м. Одесі
у справі: №916/4728/25
за позовом: Одеського обласного центру зайнятості 
до відповідача:  ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” 
про стягнення 250 000 грн

ВСТАНОВИВ:

Одеський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача на рахунок уповноваженого банку грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн.
В обґрунтування підстав позову позивач посилався на обставину порушення відповідачем обов`язкових умов договору мікрогранту від 21.03.2024, до якого відповідач приєднався подавши відповідну заяву до АТ “Ощадбанк”, та Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738, що є підставою для повернення відповідачем на рахунок уповноваженого банку суми отриманого гранту.
Позивач зазначає, що у жовтні 2024 року центром зайнятості було проведено перевірку виконання відповідачем умов договору мікрогранту, за результатами якої складено акт від 17.10.2024 №15. Перевіркою встановлено належне виконання умов мікрогранту: працевлаштовано 4 осіб, кошти використано за цільовим призначенням у повному обсязі, порушень не виявлено.
Разом з тим, у вересні 2025 року під час повторної перевірки встановлено, що ФОП Ткаченко А.С. за місцем здійснення діяльності відсутня, діяльність не ведеться, а підприємницьку діяльність припинено 18.07.2025 без повідомлення центру зайнятості.
01.10.2025 комісією Одеського обласного центру зайнятості розглянуто питання щодо дотримання умов договору мікрогранту та встановлено порушення абз.16 п. 20 Порядку, а саме неподання повідомлення про намір припинити підприємницьку діяльність. З огляду на це комісія рекомендувала повернути суму мікрогранту у розмірі 250000,00 грн.
Наказом Одеського обласного центру зайнятості від 07.10.2025 №980 кошти мікрогранту в сумі 250000,00 грн визнано такими, що підлягають поверненню. Надалі позивач направив відповідачу претензію з вимогою добровільно повернути зазначені кошти, однак вимога залишилась невиконаною.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 у справі №916/4728/25 у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати покладено на позивача.
Суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог Порядку та договору, для виконання обов`язкової умови договору відповідач був зобов`язаний після отримання мікрогранту забезпечити працевлаштування щонайменше двох осіб протягом 24 місяців або сплатити до бюджету єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати таких осіб, у розмірі, не меншому, ніж розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розрахований за 24 місяці з мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, в якому отримано мікрогрант, за кожне робоче місце, який, виходячи з умов Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” та Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, у спірних правовідносинах становить 74 976,00 грн. 
Відповідно до акту перевірки, складеного уповноваженими працівниками позивача, станом на 15.04.2025, відповідачем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачений у розмірі 106969,43 грн, а отже відповідачем було виконано обов`язкову умову договору. При цьому, всього з дати отримання мікрогранту та станом на 15.04.2025 відповідачем були сплачені податки та збори на загальну суму 195 449,87 грн, а різниця між сумою мікрогранту та сплаченими платежами склала 54 550,13 грн. 
Судом встановлено, що відповідачка припинила підприємницьку діяльність 18.07.2025, водночас, наявними у справі доказами підтверджується, що за період з 15.04.2025 по 18.07.2025 відповідачем було сплачено податки, збори та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих працівників на суму, яка перевищує 54 550,13 грн.
За вищевикладених обставин суд виснує, що позивачем не доведена обставина того, що у спірних правовідносинах наявні підстави для повернення відповідачем суми отриманого мікрогранту з підстав невиконання умов договору повністю або частково. 
При цьому суд зазначає, що наказ позивача від 07.10.2025 № 980 був прийнятий з урахуванням обставини відсутності попередження відповідача про намір здійснити ліквідацію, проте без урахування та дослідження обставини виконання відповідачем обов`язкової умови договору щодо працевлаштування 2 осіб або сплати відповідного розміру внеску. 
Суд наголошує, що отриманий відповідачем мігрогрант за своєю правовою природою є безповоротною державною допомогою фізичним особам, суб`єктам господарювання на створення або розвиток власного бізнесу, а не кредитом. При цьому, з системного аналізу умов Порядку та договору вбачається, що надані державою кошти мікрогранту фактично повертаються до державного бюджету суб`єктом господарювання шляхом сплати ним обов`язкових податків та зборів. Отже, оскільки з дати отримання мікрогранту відповідачем були сплачені обов`язкові платежі до державного бюджету у сумі, що перевищує розмір отриманого мікрогранту, а також враховуючи, що позивач має можливість отримати за запитом інформацію державних реєстрів, які містять дані, у тому числі, про сплачені податки, збори (обов`язкові платежі), єдині внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами мікрогранту, суд вважає, що обставина щодо належного чи неналежного повідомлення відповідачем позивача про намір припинити підприємницьку діяльність не може бути єдиною та достатньою підставою для повернення відповідачем всієї суми мікрогранту, адже це буде суперечити загальним засадам цивільного законодавства, як-то: справедливість, добросовісність та розумність.
Крім цього, суд звернув увагу на те, що на момент звернення позивача до суду із відповідним позовом не пройшло три роки з моменту отримання відповідачем коштів мікрогранту. Так, факт цільового використання мікрогранту не спростовується позивачем, в цей же час, в матеріалах справи відсутні докази щодо розірвання договору за погодженням сторін або в односторонньому порядку позивачем.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Одеського обласного центру зайнятості, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 у справі 916/4728/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Одеського обласного центру зайнятості в повному обсязі.
Скаржник зазначає, що відповідач, отримавши мікрогрант у розмірі 250000,00 грн, взяла на себе обов`язок створити робочі місця та забезпечити працевлаштування працівників щонайменше на 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проєкту. Хоча під час перевірки від 28.04.2025 було встановлено факт працевлаштування чотирьох осіб та цільове використання коштів, надалі відповідач припинила підприємницьку діяльність до завершення строку дії проєкту, не повідомивши належним чином центр зайнятості про ліквідацію, що, на думку апелянта, є самостійним порушенням умов договору та Порядку №738.
Апелянт вказує, що припинення діяльності унеможливило подальший моніторинг виконання умов договору та перевірку обладнання, придбаного за кошти мікрогранту. Крім того, трудові відносини з працівниками були припинені раніше ніж через 24 місяці, а самі працівники фактично працювали близько 12– 14 місяців. У зв`язку з цим Одеським обласним центром зайнятості було прийнято рішення про повернення коштів мікрогранту та направлено відповідачу претензію, яка залишилась без реагування.
Скаржник також вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що сплата податків та ЄСВ свідчить про належне виконання умов договору. На думку апелянта, сплата обов`язкових платежів є лише однією зі складових виконання договору, тоді як ключовою умовою було забезпечення функціонування бізнесу та збереження робочих місць протягом усього трирічного строку реалізації проєкту. Порушення обов`язку повідомити центр зайнятості про ліквідацію скаржник розцінює як фактичну односторонню відмову від виконання договору.
Крім того, апелянт зазначає, що повернення коштів мікрогранту не ставиться у залежність від попереднього розірвання договору чи спливу трирічного строку реалізації проєкту, а виникає з моменту встановлення факту невиконання умов Порядку. На переконання скаржника, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неналежно оцінив докази та не врахував обов`язковість виконання умов договору відповідно до статей 525, 526, 629 ЦК України, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи про повне та належне виконання умов договору мікрогранту від 21.03.2024 року. 
Відповідач зауважує, що за змістом пункту 20 Порядку № 738 та підписаної заяви про приєднання, єдиною обов`язковою умовою, невиконання якої тягне за собою повернення мікрогранту в повному обсязі, є створення протягом 6 місяців 2 робочих місць та працевлаштування на них осіб на строк не менше 24 місяців. Цей обов`язок вважається виконаним в момент сплати суми ЄСВ із заробітної плати працівників у розмірі, не меншому за розрахований за 24 місяці з мінімальної заробітної плати, що на дату укладення договору (при мінімальній зарплаті 7100,00 грн та ЄСВ 1562,00 грн на одне місце) становило 74 976,00 грн за два робочих місця. Як вбачається з актів перевірок Южненського відділу Одеського обласного центру зайнятості № 15 від 17.10.2024 року та № 6 від 28.04.2025 року, Відповідач перевищив ці вимоги, цільовим чином використавши всі 250 000,00 грн мікрогранту, створивши 4 робочих місця замість 2 та сплативши станом на 14.04.2025 року 195 449,87 грн податків і зборів, з яких ЄСВ складав 106 969,43 грн.
Відповідач наголошує, що розірвання договору або припинення підприємницької діяльності (яке відбулося 18.07.2025 року) до закінчення трирічного строку реалізації проєкту зобов`язує отримувача повернути лише різницю між сумою мікрогранту та фактично сплаченими податками й зборами. Оскільки за період з 15.04.2025 року по 18.07.2025 року Відповідачем було додатково сплачено 87 558,51 грн, загальна сума сплачених до бюджету податків і зборів за час дії договору склала 303 423,81 грн, що повністю покрило суму отриманої державної допомоги у розмірі 250 000,00 грн, а відповідна різниця набула від`ємного значення (переплата). Позивач (Центр зайнятості) в порушення пункту 21 Порядку № 738 не здійснив належної перевірки розрахунків Відповідача з бюджетом через ДПС, безпідставно обмежившись складанням акту № 17 від 23.09.2025 року про відсутність ФОП за адресою діяльності. 
З огляду на повне відшкодування державі коштів гранту через податкові надходження, Відповідач вважає вимоги про повернення мікрогранту необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не передбачає стягнення всієї суми допомоги за сам факт неповідомлення про ліквідацію суб`єкта господарювання.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач неналежно виконав умови договору мікрогранту, оскільки працевлаштовані особи фактично працювали лише 12– 14 місяців, тоді як Порядком №738 передбачено їх працевлаштування не менше ніж на 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проєкту. На думку скаржника, сплата податків та ЄСВ не може вважатися належним виконанням умов договору без фактичного забезпечення зайнятості працівників у визначений строк.
Крім того, скаржник вказує, що припинення відповідачем підприємницької діяльності до завершення трирічного строку реалізації проєкту є порушенням умов надання мікрогранту, оскільки унеможливлює виконання зобов`язань щодо працевлаштування осіб. Також зазначається, що відповідач не повідомив центр зайнятості про припинення діяльності, що розцінюється як порушення умов договору та Порядку №738.
Скаржник наголошує, що остаточний розрахунок сплачених податків і зборів здійснюється лише після завершення трирічного строку реалізації проєкту або дострокового розірвання договору, а тому сплачені відповідачем суми не можуть свідчити про повне виконання зобов`язань. Посилаючись на статті 525, 526, 629 ЦК України, скаржник вважає, що дії відповідача суперечать умовам договору та меті державної програми зі створення робочих місць.
Колегія суддів зазначає, що за правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження). Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 5970,21 грн, то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України та має проводитись в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 у справі №916/4728/25; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
22.04.2026 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, мотивоване тим, що вирішення цієї справи для Відповідача має велике значення, оскільки ціна позову у розмірі 250 000 грн для неї є дуже істотною.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.05.2026 у задоволенні клопотання Ткаченко Анастасії Сергіївни про розгляд справи №916/4728/25 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін – відмовлено у зв`язку з тим, що предметом спору у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення залишається без змін, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 92, т.1), 22.06.2017 до Реєстру був внесений запис про реєстрацію підприємницької діяльності Ткаченко Анастасії Сергіївни, яка, в подальшому, була припинена 18.07.2025. 
24.02.2024 Фізична особа-підприємець Ткаченко Анастасія Сергіївна через державний застосунок “Дія” оформила заяву на отримання мікрогранту на власну справу в сумі 250000,00 грн, якій присвоєний № ТНN001 (а.с. 45-50, т.1). 
До вказаної заяви відповідачем було долучено складений бізнес-план (а.с. 51-54, т.1), згідно з яким запит на отримання гранту мотивований необхідністю здійснення закупівлі необхідних товарів для провадження підприємницької діяльності з надання послуг по догляду за дітьми, зокрема, відповідач вказала виконання наступних цілей після отримання гранту: здійснити закупівлю необхідного обладнання та матеріалів для розвитку дітей; влаштувати на роботу 4 людей; збільшити кількість потенційних клієнтів; вийти на рівень беззбитковості у 2 кварталі. 
Наказом Державного центру зайнятості від 15.03.2024 № 47 (а.с. 78-81, т.1) було погоджено список заявників, які отримали позитивне рішення ДЦЗ та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми грантів, визначеної Мінекономіки, за заявами, поданими у період з 12.02.2024 по 25.02.2024. До вказаного переліку було включено, зокрема, заявку за № ТНN001 з сумою проєкту 250000,00 грн. 
21.03.2024 відповідачем у відділенні АТ “Ощадбанк” було підписано заяву (а.с. 19, т.1) про приєднання до договору про надання мікрогранту, який оприлюднено на офіційному сайті ДЦЗ в мережі Інтернет за вказаним у заяві посиланням. Укладення договору внаслідок приєднання відповідача до його умов передбачає надання мікрогранту у розмірі 250000,00 грн на підставі заяви та рішення ДЦЗ. Згідно з заявою, обов`язковою умовою договору є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку два робочих місця та працевлаштування цих осіб на строк, не менше як на 24 місяці. 
До матеріалів справи позивачем долучений примірник (форму) договору про надання мікрогранту в редакції, що діяла на час приєднання позивача до договору шляхом підписання відповідної заяви (а.с. 9-17, т.2; далі договір), яким визначені, зокрема, такі умови.
Відповідно до п. 1-3 Розділу IV договору використання коштів мікрогранту здійснюється за цільовим призначенням, яке обумовлене умовами його надання, визначається бізнес-планом та повинно відповідати цілям, визначеним у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору. Отримувач використовує кошти мікрогранту за цільовим призначенням протягом шести місяців з дати його отримання (зарахування на рахунок отримувача). Отримувач реалізує бізнес-план протягом строку, визначеного в ньому.
За умовами п. 1 Розділу V договору обов`язковою умовою договору є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається в заяві про приєднання, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як на 24 місяці. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача. У разі звільнення працівників, працевлаштованих відповідно до абзацу першого цього пункту, до закінчення дворічного строку з дня працевлаштування на їх робочі місця в межах дворічного строку працевлаштовуються інші особи.
Пунктом 8 Розділу VІІ договору передбачено, що у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється ДЦЗ та/або регіональним центром зайнятості в судовому порядку.
У Розділі ІХ визначено, що цей договір може бути розірваний достроково за згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. У такому випадку кошти мікрогранту підлягають поверненню отримувачем. Цей договір може бути розірваний достроково ДЦЗ в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення отримувачу у випадках: неможливості встановлення в процесі моніторингу та контролю за додержанням умов цього Договору факту цільового використання мікрогранту; встановлення в процесі моніторингу та контролю за додержанням умов цього договору факту нецільового використання мікрогранту. У разі дострокового розірвання цього договору ДЦЗ в односторонньому порядку отримувач зобов`язаний повернути кошти мікрогранту на умовах визначених цим договором та Порядком. Договір вважається розірваним після повернення таких коштів.
За змістом п. 3 Розділу ХІІІ договору умови цього договору можуть бути змінені в односторонньому порядку шляхом розміщення ДЦЗ нової редакції договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи ДЦЗ) на сайті не пізніше, ніж за 7 днів до дати набрання чинності такими змінами. Отримувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями договору. Датою ознайомлення отримувача з оприлюдненою інформацією вважається момент, з якого інформація отримала вигляд доступної для отримувача відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п. 1 Розділу XІV договору останній набирає чинності з дня його укладання у порядку визначеному розділом ХІІІ цього договору та діє до повного виконання зобов`язань сторін, передбачених цим договором.
На підтвердження отримання відповідачем суми мікрогранту у розмірі 250000,00 грн до матеріалів справи долучена виписка по рахунку обслуговування мікрогранту відповідача, а також подані для оплати рахунки за здійсненими замовленнями відповідачем (а.с. 20-31, т.1). 
Обставина укладення договору та отримання коштів мікрогранту у розмірі 25000,00 грн відповідачем не заперечується. 
Відповідно до наявних у справі наказів про прийняття на роботу та трудових договорів, які датовані 22.07.2024 та 20.05.2024, відповідачем було прийнято на роботу чотирьох працівників (а.с. 55-70, т.1). Трудові відносини з цими працівниками були припинені відповідачем з 09.07.2025, що підтверджується наявними у справі відомостями, поданими до контролюючого органу (а.с. 187-зворотна сторінка, т.1). 
Між цим, повідомленням від 04.10.2024 № 596/13-14-24 Южненським відділом Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості було проінформовано відповідача про проведення перевірки щодо виконання відповідачем умов договору мікрогранту згідно з заявою про приєднання від 21.03.2024 (а.с. 73, т.1), на підставі виданого направлення (а.с. 72, т.1). За результатом проведеної перевірки уповноваженими представниками центру зайнятості, за участі відповідача, був складений акт від 17.10.2024 № 15 (а.с. 73-76, т. 1), який містить висновок про те, що згідно з наданими відповідачем документами, обов`язкову умову мікрогранту виконано, використання мікрогранту відповідає вимогам Порядку, а саме: працевлаштовано 4 особи, які станом на дату підписання акту перевірки перебувають у трудових відносинах з роботодавцем; кошти мікрогранту використано в сумі 250000,00 грн; різниця невикористаних коштів мікроганту – у розмірі 0,00 грн; різниця між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнодержавне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах Порядку – 149719,87 грн; перевіркою порушень не встановлено. 
Далі, 23.09.2025 уповноваженими особами Південного відділу Одеської філії Одеського Обласного центру зайнятості був складений акт перевірки фактичного знаходження суб`єкта господарювання за вказаною адресою (а.с. 40, т.1). Як вбачається зі змісту акту, перевіркою було встановлено, що за адресою фактичного здійснення підприємницької діяльності: Одеська обл., Одеський р-н, м. південне, вул. Хіміків, 14, кв. 109, ФОП Ткаченко А.С. відсутня, діяльність не здійснюється, назва закладу відсутня, двері зачинені. 
Листом від 24.09.2025 за вих. № 2860/01-26/25 (а.с. 37-39, т.1) Одеською філією ООЦЗ ДЦЗ було проінформовано позивача, зокрема, про встановлення обставини припинення підприємницької діяльності відповідачем 18.07.2025 без попередження філії, при цьому відповідач у телефонному режимі підтвердила факт припинення діяльності, закриття дитячого центру та звільнення працівників. Також проінформовано про складення вищевказаного акту щодо відсутності відповідача за місцезнаходженням. 
01.10.2025 відбулось засідання комісії Одеського обласного центру зайнятості з питань надання мікрогрантів/грантів з порядком денним щодо розгляду виконання умов договору відповідачем, про що складений відповідний протокол № 15 (а.с. 35-36, т.1). На засіданні було заслухано члена комісії, який доповів, що при проведені першої виїзної перевірки за місцем ведення діяльності ФОП Ткаченко А.С. (акт перевірки/огляду дотримання умов договору мікрогранту від 17.10.2024 № 15) встановлено, що обов`язкові умови мікрогранту виконані, а саме: придбано обладнання відповідно до бізнес-плану на суму 250000,00 грн; створено 4 робочих місця протягом шестимісячного терміну з дати зарахування коштів. Водночас, при проведенні аналізу баз даних ЄІАС, з метою моніторингу та контролю з питань дотримання умов договору відповідачем, встановлено, що згідно бази даних довідника ПОУ(ЄДРС) 18.07.2025 проведено реєстраційну дію від ДРСУ щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, в цей же час, в порушення абзацу 16 пункту 20 Порядку відповідачем не подано попередження про намір здійснити ліквідацію до Південного відділу Одеської філії Одеського ОЦЗ. Як вказано у акті, при виїзній перевірці (акт перевірки фактичного знаходження суб`єкта господарювання за вказаною адресою від 22.09.2025 №17) встановлено незнаходження суб`єкта господарювання за вказаною адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне, вул. Хіміків буд.14 кв.109, а в телефонному режимі ФОП Ткаченко А.С. підтвердила факт припинення діяльності, закриття дитячого центру та звільнення працівників. Оскільки відповідно до пункту 21 Порядку, у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 Порядку, сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Держаним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку, комісія вирішила рекомендувати директору Одеського ОЦЗ прийняти рішення про повернення відповідачем коштів мікрогранту у розмірі 250000,00 грн на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого їх перерахування на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту. 
Наказом Одеського обласного центру зайнятості від 07.10.2025 № 980 визнано кошти мікрогранту в сумі 250000,00 грн, отримані ФОП Ткаченко А.С., такими, що підлягають поверненню (а.с. 33-34, т.1). 
Засобами поштового зв`язку позивач направив на адресу відповідача претензію від 14.10.2025 за вих. № 3835/08.02-01-25/4225 (а.с. 41-44, т.1), в якій останньому було запропоновано в добровільному порядку повернути використану суму мікрогранту у розмірі 250000,00 грн протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї претензії. 
Матеріали справи містять акт перевірки/огляду дотримання умов договору мікрогранту/гранту від 28.04.2025 № 6, складений комісією в особі уповноважених представників Південного відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості, за участю відповідачки (а.с. 116-117, т.1). Так, за результатом проведеної перевірки щодо виконання відповідачем умов договору було встановлено наступне: перевіркою не встановлено використання суми отриманого мікрогранту не за цільовим призначенням; обов`язкова умова договору мікрогранту щодо працевлаштування працівників (4 осіб) виконана; сплата податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами відповідно до Постанови КМУ № 738, згідно наданих ФОП Ткаченко А.С. документів та витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами, з 15 квітня 2024 року по 14 квітня 2025 року всього 195449,87 грн, з них: сума сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) - 88480,44 грн; сума сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 106969,43 грн; різниця між сумою отриманого мікрогранту/гранту та фактично сплаченими податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами відповідно до норм Постанови КМУ № 738 - 54550,13 грн. За результатом проведеної перевірки зроблений висновок, що відповідачем обов`язкову умову мікрогранту виконано, використання мікрогранту відповідає вимогам Порядку, а саме: працевлаштовано 4 особи, які станом на дату підписання акту перевірки перебувають у трудових відносинах з роботодавцем; кошти мікрогранту використано в сумі 250000,00 грн; різниця невикористаних коштів мікрогранту - у розмірі 0,00 грн; різниця між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку - 54550,13 грн.
Після 15.04.2025 ним було фактично сплачено податки, збори та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку на загальну суму 87558,51 грн, на підтвердження цих обставин та щодо відсутності у відповідача заборгованості з податкового боргу, єдиного внеску та інших платежів до матеріалів справи долучені відповідні докази (а.с. 121-188, т.1).
Ткаченко А. С. засобами електронного зв`язку направила 26.09.2025 до Південного відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості лист, в якому повідомила, що не має можливості провести моніторинг за адресою: Одеська обл., м. Південне, вул. Хіміків, 14, кв. 109, у зв`язку з перебуванням за кордоном та направила необхідні для перевірки документ (а.с. 118-119, т.1).
До предмету розгляду даної справи належить установлення наявності чи відсутності порушень відповідачем обов`язкових умов отримання мікрогранту та, відповідно, наявності чи відсутності у нього обов`язку повернути отримані за мікрогрантом грошові кошти.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та зазначає наступне.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами першою, третьою статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
В силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями частини першої статті 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У частині першій статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Порядком про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №738 від 21.06.2022 «Деякі питання надання грантів бізнесу», визначено процедуру надання суб`єктам господарювання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, розмір мікрогрантів, джерела фінансування, а також умови повернення отримувачем коштів.
Згідно з пунктом 1 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки «Фонд підтримки малого та середнього бізнесу», відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті. Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості.
Розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50000 гривень та не перевищує:
75000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача зареєструватися фізичною особою - підприємцем;
150000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача створити одне робоче місце після отримання мікрогранту та прийняття на нього працівника на умовах, визначених цим Порядком;
250000 гривень включно у разі зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників на умовах, визначених цим Порядком.
Максимальний розмір мікрогранту, передбачений абзацом другим цього пункту, для отримувачів віком від 18 до 25 років включно збільшується на 100 відсотків.
Пунктом 6 Порядку надання мікрогрантів визначено, що надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом сьомим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Мінекономіки через АТ «Ощадбанк», АТ КБ «ПриватБанк» (далі - уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 1).
Надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом шостим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Державним центром зайнятості в межах обсягу коштів, передбачених в бюджеті Фонду на поточний бюджетний період за відповідним напрямом, через уповноважений банк відповідно до договору про взаємодію між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 2).
Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання мікрогранту, який є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, укладеного шляхом подання Фізичною особою-підприємцем заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту.
Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту 1 розділу V договору обов`язковою умовою договору є створення отримувачем протягом строку дії цього договору робочих місць залежно від розміру мікрогранту відповідно до умов Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається у заяві про приєднання.
Відповідно до умов заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту обов`язковою умовою, виконання якої повинен забезпечити отримувач протягом строку дії договору, є створення 2 робочих місця.
Згідно із пунктом 3 розділу ХІІІ договору умови цього договору можуть бути змінені в односторонньому порядку шляхом розміщення ДЦЗ нової редакції договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи ДЦЗ) на сайті не пізніше, ніж за 7 днів до дати набрання чинності такими змінами. Отримувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями договору. Датою ознайомлення отримувача з оприлюдненою інформацією вважається момент, з якого інформація отримала вигляд доступної для отримувача відповідно до умов цього договору.
Починаючи з форми договору у редакції наказу Міністерства економіки України від 19.01.2023 №447 і по форму договору у редакції наказу Міністерства економіки України від 28.11.2024 №26810 (чинній на час виникнення спірних правовідносин), обов`язковою умовою договору, відповідно до пункту 1 розділу V договору, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацами другим та п`ятим пункту 4 Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць у значенні, наведеному в абзаці третьому пункту 20 Порядку, залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.
Пунктом 20 Порядку №738 визначено, що для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання.
У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів.
Обов`язковою умовою договору мікрогранту, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації або укладення контракту на проходження військової служби, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача. Під виконанням обов`язкової умови щодо створення робочих місць у цьому Порядку слід розуміти створення робочих місць понад штатну чисельність працівників на дату подання заяви на отримання мікрогранту або створення робочих місць у зв`язку з утворенням нового суб`єкта господарювання.
Для виконання обов`язкової умови не може бути працевлаштована особа, яка перебувала у трудових відносинах з отримувачем мікрогранту протягом 180 календарних днів, що передують дню її працевлаштування відповідно до вимог цього Порядку, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацом другим пункту 4 цього Порядку.
Для виконання отримувачем обов`язкової умови договору щодо працевлаштування міський, районний, міськрайонний центр зайнятості, філія регіонального центру зайнятості (далі - центр зайнятості) за місцем укладення договору мікрогранту інформує суб`єкта господарювання про можливість укомплектування робочих місць особами з числа зареєстрованих безробітних. Центр зайнятості та суб`єкт господарювання вживають спільних заходів для добору працівників із числа зареєстрованих безробітних.
За відсутності у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на робочі місця, створені суб`єктом господарювання, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно.
У разі звільнення працівників, працевлаштованих відповідно до абзацу третього цього пункту, до закінчення 24-місячного строку з дня працевлаштування на їх робочі місця у межах зазначеного строку працевлаштовуються інші особи. Суб`єкт господарювання протягом п`яти календарних днів після звільнення працівника, працевлаштованого на умовах цього Порядку, повідомляє відповідному центру зайнятості про наявність або відсутність наміру комплектування ним робочого місця особами з числа зареєстрованих безробітних. За наявності такого наміру у роботодавця та у разі відсутності протягом п`яти днів з дня отримання такого повідомлення у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на умовах цього Порядку, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно.
У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.
Для виконання визначеної абзацом третім цього пункту умови договору мікрогранту щодо працевлаштування осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту отримувач зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати осіб, з якими трудові договори було укладено протягом зазначеного трирічного строку, у розмірі, не меншому, ніж розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розрахований за 24 місяці з мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, в якому отримано мікрогрант, за кожне робоче місце, визначене відповідно до пункту 4 цього Порядку. У разі невиконання такої умови отримувач зобов`язаний не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту, повернути уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту, різницю між зазначеними розмірами.
У разі розірвання договору мікрогранту до завершення трирічного строку реалізації проекту отримувач зобов`язаний протягом одного місяця з дня подання заяви про розірвання договору мікрогранту повернути різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими на дату розірвання договору мікрогранту податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченим за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацом другим пункту 4 цього Порядку.
У разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку, або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту.
Для цілей цього Порядку: до фактично сплачених податків і зборів належать: податок на прибуток підприємств, екологічний податок, рентна плата, єдиний податок, податок на доходи фізичних осіб, сплачений з доходу, отриманого від провадження господарської діяльності такої фізичної особи, та податок на доходи фізичних осіб, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників; до фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування належить єдиний внесок, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників або за себе для отримувачів, визначених абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку.
На переконання колегії суддів, пункт 20 Порядку №738 слід застосовувати в цілому, а не окремі його положення, які наведено у позові.
На підстави системного аналізу пункту 20 Порядку №738 колегія суддів доходить до висновку, що сума мікрогранту підлягає поверненню у повному обсязі саме у випадку нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них цих осіб.
У випадку ж створення робочих міць, але не дотримання припису щодо сплати податків і зборів протягом 24 місяців, за збігом трьох років з моменту отримання коштів, з отримувача мікрогранта може бути стягнута різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском.
В іншому випадку, відповідач втрачає і сплачені податки, збори, єдиний внесок, тощо, і додатково з нього стягується вся сума мікрогранту, що суперечить загальній процедурі, що викладена у пункті 20 Порядку №738.
З матеріалів справи вбачається, що заява про приєднання умов договору мікрогранту підписано Відповідачем 21.03.2024 року, а 15.04.2024 року на рахунок Відповідача зараховані 250000 грн. 
Отже договір мікрогранту було укладено 21.03.2024 року, а зобов`язання за договором мікрогранту у Відповідачки виникли 15.04.2024 року, які згідно Порядку №738 мали бути виконані Відповідачкою у такий спосіб: 
- використати кошти мікрогранту за цільовим призначенням 
- у термін з 15.04.2024 року по 15.10.2024 року створити не менше 2 робочих місць та працевлаштувати на них осіб на строк не менше як 24 місця протягом трирічного строку реалізації проекту. 
- для виконання умови щодо працевлаштування осіб на строк не менше як 24 місяці, сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати осіб, з якими трудові договори було укладено протягом зазначеного трирічного строку, у розмірі, не меншому, ніж розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розрахований за 24 місяці з мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, в якому отримано мікрогрант, за кожне робоче місце, визначене відповідно до пункту 4 цього Порядку
У спірних правовідносинах відповідачкою виконано вказану вище обов`язкову умову та створено робочі місця із працевлаштуванням двох працівників протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць.
Згідно із Законом України від 09 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2024 року встановлена у розмірі 7100,00 грн. Водночас частиною 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок для платників, визначених статтею 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до бази нарахування єдиного внеску, визначеної статтею 7 цього Закону. 
Отже, на дату укладення договору єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з мінімальної заробітної плати на одне робоче місце становив 1562 грн. (7100 грн х 22%).
Таким чином, відповідно до умов Порядку №738, для виконання умови щодо працевлаштування осіб на строк не менше як 24 місяці Відповідачка була зобов`язана сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати двох працевлаштованих осіб із розрахунку за 24 місяці, що становить 74976,00 грн. (1562 грн. х 24 х 2).
Вказані умови Відповідачем виконані у повному обсязі, що підтверджується актами перевірок, складеними посадовими особами Южненського відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості.
Так, відповідно до акту №15 перевірки/огляду дотримання умов договору мікрогранту від 17.10.2024 року, складеного за результатами перевірки за період з 15.04.2024 року по 15.10.2024 року, встановлено, що згідно з наданими ФОП Ткаченко А.С. документами та витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами, загальна сума сплачених податків, зборів та єдиного внеску становила 100280,13 грн., з яких: сума сплачених податків і зборів - 44701,89 грн., а сума сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 55578,24 грн. 
При цьому різниця між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами і єдиним внеском становила 149 719,87 грн.
У висновках зазначеного акту перевірки прямо вказано, що обов`язкову умову договору мікрогранту виконано, використання мікрогранту відповідає вимогам Порядку №738, працевлаштовано 4 особи, які станом на дату підписання акту перебували у трудових відносинах із роботодавцем, кошти мікрогранту використані у сумі 250000 грн., а різниця невикористаних коштів мікрогранту становить 0,00 грн.
Крім того, відповідно до акту №6 перевірки/огляду дотримання умов договору мікрогранту від 28.04.2025 року, складеного за результатами перевірки за період з 15.10.2024 року по 14.04.2025 року, встановлено, що за період з 15 квітня 2024 року по 14 квітня 2025 року Відповідачкою сплачено податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 195449,87 грн., з яких: податки та збори - 88480,44 грн., а єдиний внесок - 106969,43 грн. Різниця між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами та єдиним внеском становила 54 550,13 грн.
У висновку акту №6 також зазначено, що обов`язкову умову договору мікрогранту виконано, використання мікрогранту відповідає вимогам Порядку №738, працевлаштовано 4 особи, які станом на дату підписання акту перебували у трудових відносинах із роботодавцем, кошти мікрогранту використано у сумі 250000 грн., а різниця невикористаних коштів мікрогранту становить 0,00 грн.
Отже, актом №6 від 28.04.2025 року Позивач фактично підтвердив виконання Відповідачкою всіх обов`язкових умов Порядку №738, а саме: використання коштів мікрогранту за цільовим призначенням; створення протягом встановленого строку 4 робочих місць та працевлаштування на них осіб; а також сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому, ніж передбачено Порядком №738. Зокрема, при необхідному розмірі ЄСВ 74976,00 грн. Відповідачкою фактично сплачено 106969,43 грн.
Станом на 14.04.2025 року, відповідно до акту №6 від 28.04.2025 року, різниця між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами та єдиним внеском за працівників, працевлаштованих на умовах Порядку №738, становила 54550,13 грн.
Згідно податкової звітності вбачається, що за період з 15 квітня 2025 року по 18.07.2025 року Відповідачкою сплачено податків та зборів (обов`язкових платежів) у розмірі 87 558,51 грн., що повністю покриває різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах цього Порядку яка станом на 14 квітня 2025 року складала 54550,13 грн. 
Отже різниця між сумою отриманого мікрогранту Відповідачкою та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих на умовах Порядку №738, є повністю погашеною.
Мікрогрант є безповоротною державною допомогою, витрати якого покриваються податками та зборами, які сплачують отримувачі мікрогрантів, у розмірі не менше отриманого мікрогранту.
Відповідачка отримала мікрогрант у розмірі 250000 грн. та у відповідності до умов Порядку №738 сплатила за період дії договору мікрогранту 303423,81 грн., тобто повністю компенсувала державі суму отриманої допомоги, а сума фактично сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування перевищує суму отриманого мікрогранту.
18.07.2025 року Відповідачка припинила підприємницьку діяльність. Після припинення діяльності Відповідачкою були подані всі ліквідаційні звіти, здійснено повний розрахунок із бюджетом, а 21.07.2025 року отримано довідку ГУ ДПС в Одеській області про відсутність податкового боргу.
У подальшому, 02.09.2025 року, у зв`язку з перебуванням за кордоном, Відповідачка через своїх друзів надала до Південного відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості всі необхідні документи для проведення перевірки.
Також 05.09.2025 року Відповідачка повторно направила зазначені документи засобами електронної пошти та подала до Південного відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості всі податкові розрахунки за період з ІІ кварталу 2024 року по 18.07.2025 року, у тому числі документи щодо припинення підприємницької діяльності та звільнення працівників.
З урахуванням наведених обставин, а також вимог пункту 20 Порядку №738, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушення Відповідачкою обов`язкових умов договору мікрогранту, а отже про відсутність підстав вимагати повернення мікрогранту повністю або в будь-якій його частині.
В апеляційній скарзі Позивач не посилається на жодне положення Порядку №738, яке б прямо передбачало, що припинення підприємницької діяльності або неповідомлення центру зайнятості про таке припинення є самостійною та безумовною підставою для повернення всієї суми мікрогранту.
Водночас ані Порядок №738, ані договір мікрогранту не містять положень, відповідно до яких сам факт припинення підприємницької діяльності до завершення трирічного строку реалізації проєкту автоматично свідчить про невиконання умов договору або породжує обов`язок повернення всієї суми державної допомоги.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення позивача до суду із відповідним позовом не пройшло три роки з моменту отримання відповідачкою коштів мікрогранту і договір про надання мікрогранту позивачем не розірвано.
Так, відповідно до розділу IX дострокове розірвання договору:
« 1. Цей договір може бути розірваний достроково за згодою Сторін, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. У такому випадку кошти мікрогранту підлягають поверненню отримувачем
2. Цей договір може бути розірваний достроково ДЦЗ в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення отримувачу у випадках: неможливості встановлення в процесі моніторингу та контролю за додержанням умов цього Договору факту цільового використання мікрогранту; встановлення в процесі моніторингу та контролю за додержанням умов цього договору факту нецільового використання мікрогранту.
У разі дострокового розірвання цього договору ДЦЗ в односторонньому порядку отримувач зобов`язаний повернути кошти мікрогранту на умовах визначених цим договором та Порядком. Договір вважається розірваним після повернення таких коштів».
Факт цільового використання мікрогранту не спростовується позивачем, що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору, а також відсутній факт направлення відповідного повідомлення про розірвання договору відповідачці. Про факт розірвання договору не зазначено ні в наказі, ні в претензії.
Таким чином, позивач передчасно (до збігу трьох років з моменту отримання коштів) звернувся з позовом про стягнення суми мікрогранту в повному обсязі без врахування положень пункту 20 Порядку та за відсутності доведеності відповідних правових підстав для означеного.
За вищевикладених обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведена обставина того, що у спірних правовідносинах наявні підстави для повернення відповідачем суми отриманого мікрогранту з підстав невиконання умов договору повністю або частково, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази у їх сукупності, колегія зазначає, що звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 у справі №916/4728/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2026 у справі №916/4728/25 - залишити без змін.
Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: С.В. Таран

Я.Ф. Савицький