номер провадження справи 22/25/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 Справа № 908/555/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/555/26
За позовом: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), має зареєстрований електронний кабінет
до відповідача: Фізичної особи-підприємця КАРАЄВОЇ ОЛЕНИ ВАЛЕНТИНІВНИ ( АДРЕСА_2 ), відсутній зареєстрований електронний кабінет
про стягнення 207’ 697,44 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача 
05.03.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 04.03.2026) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до відповідача: Фізичної особи-підприємця КАРАЄВОЇ ОЛЕНИ ВАЛЕНТИНІВНИ про стягнення 207697,44 грн. заборгованості. 
Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором оренди нерухомого майна від 01.09.2021 № 37 КЕС, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 30.11.2024, якою підтверджена заборгованість у сумі 207697,44 грн. за надані житлово-комунальні послуги.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
20.03.2026 через систему «Електронний суд» надійшов відзив за підписом представника відповідача – адвоката Балики П.О. Вважає відсутнім порушення права позивача та його передчасне звернення до суду. Додатковою угодою № 1 від 30.11.2024 сторони встановили право позивача на звернення до суду тільки у разі відмови від укладення договору про реструктуризацію та сплату заборгованості. Тобто, позивач сформував у відповідача обґрунтоване очікування на мирне врегулювання спору шляхом поетапної оплати. Позивач не надав відповідачу проєкт договору про реструктуризацію для узгодження та підписання. Відповідач не висловлював відмови від виконання зобов`язань чи підписання договору про реструктуризацію. Поведінка позивача є суперечливою. Заборгованість у сумі 207697,44 грн. накопичилась за період 2022-2024 років через бездіяльність позивача, яким не було надано відповідачу проєкту договору про відшкодування витрат у відповідності до п. 6.5 договору оренди № 37. Факт встановлення ДАСУ порушень у діяльності позивача, що вбачається з акту ревізії, на який посилається позивач, не створює для відповідача обов`язку зі сплати коштів поза процедурою, визначено п. 5 Додаткової угоди № 1. Відповідач не може перевірити розрахунок заявленої суми, оскільки відсутні деталізовані розрахунки, акти зняття показників лічильників та докази застосування тарифів. Відтак, заявлена сума позову є недоведеною.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/555/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/555/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Таким чином, розгляд справи по суті в цій справі розпочався з 10.04.2026.
Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Рішення по суті ухвалено судом 05.05.2026. 
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
01.09.2021 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (Орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем КАРАЄВОЮ ОЛЕНОЮ ВАЛЕНТИНІВНОЮ (Орендар, відповідач) був укладений Договір № 37КЕС оренди нерухомого майна, що належить до власності Національної гвардії України.
Згідно п. 1.1 Договору Розділу ІІ (Незмінювані умови договору), Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. 
У пункті 4.1 Договору Розділу І (Змінювані умови договору) зазначена інформація про об`єкт оренди – нерухоме майно, а саме: частина нежитлового приміщення площею 83,33 кв.м першого поверху у будівлі (літ. В), за адресою: м. Запоріжжя по вулиці Північне шосе 113 (далі – Майно). 
Майно може бути використане Орендарем для торгівлі продовольчими товарами (п. 7.1 Розділу І).
За умовами пункту 3.1 Розділу ІІ Договору, орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальні послуги, послуги з управління об`єктом нерухомості, витрати на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонт будівлі: покрівлі, фасаду, сміття, тощо), а також компенсація витрат Орендодавцю за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Орендодавцем у порядку, визначеному пунктом 6.5 цього Договору.
Згідно п. 6.5 Розділу ІІ Договору, протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього Договору Орендодавець зобов`язаний надати Орендарю для підписання два примірники договору про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або проєкти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача Майном. Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю: підписати і повернути Орендодавцю примірник договору; або подати Орендодавцю обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню Орендарем за договором.
Строк договору – 5 років з моменту набрання чинності цим Договором (п. 12.1 Розділу І).
Орендоване майно було передано позивачем відповідачу за актом приймання-передавання орендованого приміщення від 01.09.2021.
Позивач звернувся до відповідача з листом від 22.05.2024 № 3/29/11/1-7244, зазначивши про встановлення ревізійною перевіркою Військової частини Державною службою аудиту порушення п. 6.5 Договору, що призвело до заборгованості відшкодування комунальних послуг станом на 01.01.2024. запропоновано відшкодувати заборгованість за спожиті послуги у розмірі 207697,34 грн. 
Відповідь на цей лист у матеріалах справи відсутній.
Позивач звернувся до відповідача з листом від 07.11.2024 № 3/29/11/1-18128 аналогічного змісту.
30.11.2024 між сторонами Договору до Договору № 37КЕС від 01.09.2021 було укладено Додаткову угоду № 1, згідно якої сторони дійшли до спільної згоди про наступне:
Пункт 1. Сторони домовились достроково припинити дію Договору оренди нерухомого майна, що належить до власності Національної гвардії України від 01.09.2021 № 37КЕС, за взаємною згодою з 30.11.2024.
Пункт 4. Сторони погоджуються та не заперечують наявність заборгованості за період 2022 – 2023 років за компенсацію комунальних послуг, яка була виявлена під час проведення комплексної ревізійної перевірки Військової частини Державною службою аудиту, у розмірі 207697,44 грн., яка складається з: компенсації послуг з забезпечення об`єкту оренди електроенергією – 115690,17 грн.; компенсації послуг теплопостачання – 60714,87 грн.; компенсації послуг з вивозу та захоронення ТПВ – 14747,00 грн.; компенсації послуг з водопостачання та водовідведення – 16545,40 грн.
Пункт 5. Сторони погодились укласти Договір про реструктуризацію та сплату заборгованості компенсації витрат за комунальні послуги, яка була нарахована за період 2022-2023 роки та заборгованість компенсації витрат за комунальні послуги за 2024 рік включно на підставі заключних раніше договорів. У разі відмови від укладання Договору про реструктуризацію та сплату заборгованості за компенсацію за комунальні послуги та індексації орендної плати, Орендодавець має право звернутись до суду для стягнення заборгованості.
Пункт 7. З моменту набрання чинності цієї Додаткової угоди зобов`язання Сторін, що виникли з Договору, припиняються і Сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли за Договором.
Орендоване майно було повернуто відповідачем позивачу за актом приймання-передавання орендованого приміщення від 30.11.2024.
5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
За своєю правовою природою Договір № 37КЕС від 01.09.2021 оренди нерухомого майна, що належить до власності Національної гвардії України, укладений між сторонами у справі, є договором найму державного майна.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
У пункту 3.1 Розділу ІІ Договору сторони визначили, що до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальні послуги, послуги з управління об`єктом нерухомості, витрати на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонт будівлі: покрівлі, фасаду, сміття, тощо), а також компенсація витрат Орендодавцю за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Орендодавцем у порядку, визначеному пунктом 6.5 цього Договору.
Як визначено пунктом 6.5 Розділу ІІ Договору, протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього Договору Орендодавець зобов`язаний надати Орендарю для підписання два примірники договору про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю. 
Доказів укладення договору про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю матеріали справи не містять та сторонами не надано.
Як слідує з позовних матеріалів, позивач письмово двічі звертався до відповідача щодо добровільної сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги у загальній сумі 207697,34 грн. Додатками до листів були: акт зняття контрольних показників; розрахунок компенсації витрат за теплопостачання; розрахунок компенсації витрат за вивіз та захоронення ТПВ; розрахунок компенсації витрат за водопостачання та водовідведення за 2022 рік; розрахунок компенсації витрат за водопостачання та водовідведення за 2023 рік.
Доказів надіслання/вручення цих листів відповідачу матеріали справи не містять, однак відповідач у відзиві не висловив заперечення щодо їх отримання.
У добровільному порядку заборгованість погашена не була, натомість сторони уклали до Договору № 37КЕС Додаткову угоду № 1 від 30.11.2024, якою погодили наявність заборгованості за період 2022 – 2023 років за компенсацію комунальних послуг, яка була виявлена під час проведення комплексної ревізійної перевірки Військової частини Державною службою аудиту, у розмірі 207697,44 грн., яка складається з: компенсації послуг з забезпечення об`єкту оренди електроенергією – 115690,17 грн.; компенсації послуг теплопостачання – 60714,87 грн.; компенсації послуг з вивозу та захоронення ТПВ – 14747,00 грн.; компенсації послуг з водопостачання та водовідведення – 16545,40 грн.
Тобто, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати спожиті ним комунальні послуги, визнавши та погодившись із сумою заборгованості у загальному розмірі 207697,44 грн.
Будь-якого листування з боку відповідача з приводу необхідності підтвердження цієї суми, зокрема надання показників лічильників, розшифрування суми, тощо як до укладення Додаткової угоди № 1, так і після її укладення, у матеріалах справи відсутнє. Крім того, у Додатковій угоді № 1 сторонами визначено, з яких саме сум складається заборгованість у розмірі 207697,44 грн.; до листів, якими позивач просив сплатити заборгованість, ним були додані відповідні розрахунки.
Окрім цього, слід зазначити, що за приписами частин першої та другої статті 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.
Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Верховний Суд у своїй практиці чітко дотримується правової позиції щодо шляху захисту інтересів боржників, направленого на встановлення обґрунтованої, на їх думку, та такої, що відповідає дійсності заборгованості, а саме: шляхом доведення таких чітко визначених та обґрунтованих розмірів при запереченні на позов у спорі про стягнення з нього заборгованості шляхом надання контррозрахунку.
Поряд з цим, відповідачем власного контррозрахунку, належних і допустимих доказів, у розумінні чинного ГПК України, на спростування позовних вимог позивача, не надано та матеріали справи не містять.
Крім того, як зазначено вище, відповідач, уклавши Додаткову угоду № 1, визнав та погодився з сумою заборгованості у загальному розмірі 207697,44 грн.
Відповідач не заперечив обставини отримання та споживання ним комунальних послуг.
А отже, заперечення відповідача щодо недоведеності суми боргу не заслуговують на увагу.
Щодо не укладення договору про реструктуризацію та сплату заборгованості компенсації витрат за комунальні послуги, що свідчить, на думку відповідача, про відсутність порушеного права позивача та передчасність звернення до суду з позовом, суд зазначає таке.
По-перше, Додатковою угодою № 1 не визначено обов`язку саме Орендодавця на складення проєкту такого договору та надіслання його для підписання Орендарю.
По-друге, саме Орендар (відповідач), як боржник, зацікавлений в укладенні такого договору з визначенням умов сплати заборгованості.
По-третє, укладаючи Договір оренди та розуміючи необхідність компенсації комунальних витрат, оскільки позивач не виконав умови пункту 6.5 Розділу ІІ Договору, відповідач не був позбавлений права та можливості звернутися до Орендодавця з вимогою надати йому для підписання договір про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю. 
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Суд відзначає, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
З пасивної поведінки відповідача вбачається його небажання виконання зобов`язання зі сплати боргу за комунальні послуги, розмір якої ним визнаний та підтверджений підписанням Додаткової угоди № 1 від 30.11.2024. Тобто, відповідач, як сторона договору, не виявляє поваги до інтересів іншої сторони договору – позивача, який фактично вимушений нести витрати на спожиті відповідачем комунальні послуги та який очікував на компенсацію йому таких витрат.
Відповідно ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У розумінні статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.
У справі «Ashingdane проти Сполученого Королівства» (№ 8225/78, рішення від 28 травня 1985 року) ЄСПЛ зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з`ясувати, чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
У даному випадку, позивач обґрунтував порушене право, судом не встановлено передчасності подання позову до суду. Додаткова угода № 1 про визначення суми боргу була укладена сторонами ще 30.11.2024 та позивач достатньо очікував на дії відповідача щодо погашення цього боргу.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Доказів сплати відповідачем позивачу суми заборгованості матеріали справи не містять та сторонами не надано.
За таких обставин, позовні вимоги визнаються судом доведеними та обґрунтованими, з відповідача на користь позивача стягується заборгованість у сумі 207697,44 грн. 
6. Судові витрати
Згідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2662,40 грн. покладається на відповідача. 
Згідно п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 вказаного Закону).
При зверненні до господарського суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у сумі 5311,16 грн., тобто у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» (2662,40 грн.), зокрема без застосування коефіцієнту 0,8.
Отже, позивачем був сплачений судовий збір на суму 2648,76 грн. більше, ніж встановлено цим Законом. Вказана сума підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця КАРАЄВОЇ ОЛЕНИ ВАЛЕНТИНІВНИ ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 207697 (двісті сім тисяч шістсот дев`яносто сім) грн. 44 коп. заборгованості, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 05 травня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко