ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м. Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.04.2026	Справа № 910/16493/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу
за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ" 
до 1) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ" 
2) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ ХОРЕКА" 
3)  ОСОБА_1 
про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 644 641,03 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 20.04.2026,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПІРЕУС БАНК МКБ" (далі - позивач, Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ", ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ ХОРЕКА" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № Gen.agr19763/CL4/5 від 15.12.2021, що станом на 23.12.2025 становить 5 644 641,03 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/16493/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.02.2026 та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
У підготовче засідання 05.02.2026 сторони представників не направили.
Позивач 05.02.2026 подав клопотання про відкладення підготовчого засідання з огляду на неможливість забезпечення явки представника у засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 відкладено підготовче засідання у справі на 02.03.2026
За наслідками підготовчого засідання 02.03.2026 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 23.03.2026.
Судове засідання 23.03.2026 було відкладене на 20.04.2026, про що судом була постановлена відповідна ухвала суду.
У судовому засіданні 20.04.2026 представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві. 
Відповідачі представників не направили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Додатково з метою повідомлення відповідачів судом було розміщено відповідне оголошення на офіційній сторінці суду на офіційній сторінці Господарського суду міста Києва в мережі Інтернет на порталі "Судова влада України" за посиланням https://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/pres-centr/45/.
Згідно частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.
У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Отже, за висновками суду, неявка відповідачів не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 20.04.2026. 
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2019 між Акціонерним товариством «ПІРЕУС БАНК МКБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудс Делівері», як позичальником, був укладений Генеральний договір № Gen.agr_19763. Генеральний договір № Gen.agr_19763 разом з договором про внесення змін та доповнень № 1 від 17.12.2020, договором про внесення змін та доповнень № 2 від 10.06.2021, якими Сторони узгодили зміни стосовно, зокрема, предмету договору та строків кредитування, складають Генеральний договір (надалі - Генеральний договір).
Пунктом 1.1. Генерального договору (із вказаними змінами) визначено, що Банк надаватиме Позичальнику послуги (Кредит) у розмірі та на умовах встановлених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується належно виконувати умови, зобов`язання та дотримуватись вимог передбачених Договором/Кредитним договором.
Ліміт Договору встановлюється в розмірі 40 000 000 (сорок мільйонів) гривень 00 коп.
Максимальний розмір процентів за Договором: 32% (тридцять два проценти) річних.
Остаточна дата погашення Кредиту: 18 грудня 2025 року (включно).
Відповідно до пункту 3.1.2. Генерального договору Банк може надати Позичальнику послугу (Кредит), зокрема, за умови укладення Сторонами відповідного Кредитного договору.
Згідно з пунктом 3.6. Генерального договору Кредит у формі Кредитної лінії надається Траншами шляхом переказу відповідної суми грошових коштів на Поточний рахунок та вважається виданим з моменту зарахування суми Кредиту (Траншу) з відповідного рахунку Банка на Поточний рахунок.
У пункті 3.7 Генерального договору зазначено, що Позичальник зобов`язується погасити кожний Транш, отриманий за Кредитним договором у Дату повернення Траншу, визначену у відповідній прийняті Банком Заявці/ акцептованій Банком Заявці на вибірку. Сума всіх Боргових зобов`язань підлягає поверненню та сплаті Позичальником не пізніше Дати погашення Кредиту, визначеної відповідним Кредитним договором, але у будь-якому випадку не пізніше Остаточної дати погашення Кредиту, вказаної у цьому Договору.
Керуючись зазначеними положеннями Генерального договору, 15.12.2021 між Банком та Позичальником був укладений Договір про надання кредиту № Gen.agr19763/CL4/5 (далі - Кредитний договір).
Відповідно до умов Кредитного договору Банк відкриває Позичальнику довгострокову відновлювальну відкличну лінію, а Позичальник приймає кредитні кошти, зобов`язується повернути їх у повному обсязі, сплатити проценти, інші платежі на умовах та в порядку, передбачених Кредитним договором та Договором (Генеральним).
Ліміт кредитування: 4 000 000 (чотири мільйони) гривень 00 копійок.
Цільове використання: поповнення обігових коштів.
Проценти за користування Кредитом на дату укладання Кредитного договору становлять 13,31% річних. Процентна ставка є змінюваною та розраховується за формулою: Індекс + Спред. Строк Індексу - 3 (три) місяці. Спред - 6% (шість процентів).
Дата погашення Кредиту: до 28 лютого 2023 року (включно) з урахуванням інших умов Кредитного договору (з урахуванням Договору про внесення змін та доповнень № 3 від 22.12.2022).
Дата сплати процентів: 10 числа (включно) кожного календарного місяця.
Згідно із пунктом 1.3.1 Додатку № 1 до Кредитного договору однією з умов отримання Траншу є подання Позичальником Заявки.
Відповідно до п. 1.3.2. Додатку № 1 до Кредитного договору у разі надання Заявки за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнтів, Позичальник зобов`язаний направляти Заявку виключно з робочого місця уповноваженої особи Позичальника, на якому встановлено систему дистанційного обслуговування клієнтів, та скріплювати таку Заявку електронним підписом Позичальника (уповноваженої особи Позичальника). Сторони підтверджують, що можливі ризики неправомірного використання електронного підпису Позичальника (його уповноваженої особи) третіми особами несе Позичальник.
Згідно із п. 1.5. Додатку № 1 до Кредитного договору Кредит надається Траншами шляхом переказу відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок Позичальника та вважається виданим з моменту зарахування суми Кредиту (Траншу) на поточний рахунок Позичальника.
На виконання умов Генерального договору та Кредитного договору на підставі заявки Позичальника від 16.12.2021 Банк надав Позичальнику Транш у розмірі 4 000 000,00 грн шляхом перерахування на поточний рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується заявкою та випискою по рахунку на отримання кредиту.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 2.1. Генерального договору виконання зобов`язань Позичальника за Договором може забезпечуватись порукою, гарантією, заставою/іпотекою, тощо, у зв`язку з чим укладаються відповідні Договори забезпечення на строк не менший, ніж строк дії Договору.
Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, між:
- Банком та Позичальником укладено Договір застави транспортних засобів № Gen.agr_19763/S-3 від 21.02.2020 (далі - договір застави 1);
- Банком та ОСОБА_2 укладено Договір застави транспортних засобів № Gen.agr_19763/S-6 від 21.02.2020 (далі - Договір застави 2);
- Банком та ОСОБА_3 (далі - Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір № Gen.agr_19763/S-8 від 15.12.2021 (далі - Договір іпотеки).
Крім того з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, між:
- Банком та ТОВ «Фудс Делівері Хорека» укладено Договір поруки № Gen.agr_19763/S-9 від 06.09.2022 (далі - Договір поруки 1);
- Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № Gen.agr_19763/S-2 від 19.12.2019 (надалі - Договір поруки 2).
Відповідно до пункту 1.1. Договорів поруки 1, 2 Поручителі поручаються перед Банком за виконання усіх зобов`язань Боржника, що виникли відповідно до Генерального договору, з його невід`ємними частинами, додатками, змінами та/або доповненнями, з урахуванням будь-яких та всіх Кредитних договорів, що укладені та/або будуть укладені в майбутньому в рамках цього Генерального договору, з їх невід`ємними частинами, додатками, Заявками на вибірку, змінами та/або доповненнями до них, що укладені та/або будуть укладені в майбутньому.
У пункті 2.1. Договорів поруки 1, 2 Сторони узгодили, що Поручителі, як солідарні боржники, відповідають перед Банком за виконання Боржником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором, включаючи повернення всіх сум Кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених Кредитним договором.
Згідно з пунктом 4.1.-4.2. Договорів поруки 1, 2 відповідальність Поручителів і Боржника перед Банком є солідарною. Поручителі відповідають за зобов`язаннями згідно Кредитного договору перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник.
Договори поруки 1, 2 діють до 18 грудня 2028 року (пункт 5.1. Договору поруки 1; п. 5.1. Договору поруки 2 в редакції Договору про внесення змін і доповнень № 1 від 10.06.2021). До того ж, відповідно до п. 5.2.3. Договорів поруки 1, 2, строк дії поруки - протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання забезпеченого порукою.
Як стверджує позивач, Позичальник в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов`язання по сплаті щомісячних процентів за користування кредитними коштами в передбачені Кредитними договорами строки, у зв`язку з чим Банком на адреси Позичальника, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09.08.2023 були скеровані вимоги № 4894/08-ІІІ, № 4895/08-ІІІ та № 4896/08-ІІІ про виконання боргових зобов`язань.
Оскільки у 30-денний строк від дня направлення вимог сума заборгованості за кредитом не була погашена, Банк відповідно до положень статті 20 Закону України «Про заставу», статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернув стягнення на заставлене майно та предмет іпотеки відповідно до Договорів застави 1,2, Договору іпотеки.
На підставі: Виконавчого напису № 1186 від 14.09.2023 про стягнення з позичальника на користь Банку об`єктів предмета застави на підставі Договору застави 1; Виконавчого напису № 1187 від 14.09.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку об`єктів предмета застави на підставі Договору застави 2; Виконавчого напису № 1185 від 14.09.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку об`єктів предмета іпотеки на підставі Договору іпотеки погашено таку суму заборгованості Позичальника за Кредитним договором: 54 939,67 грн - сума основного боргу по кредиту; 364 024,05 грн - сума нарахованих і несплачених процентів.
Реалізація прав Банку шляхом звернення стягнення на предмети застави та іпотеки не призвела до повного задоволення вимог за Кредитним договором, а тому за розрахунком позивача за ТОВ «ФУДС ДЕЛІВЕРІ» станом на 23.12.2025 рахується сума заборгованості в розмірі 5 644 641,03 грн з яких 3 945 060,33 грн - сума основного боргу по кредиту та 1 699 580,70 грн - сума нарахованих і несплачених процентів.
Наведені обставини стали підставою звернення Банку із цим позовом до суду про солідарне стягнення 5 644 641,03 грн з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ", ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ ХОРЕКА" та ОСОБА_1 .
Відповідачі своїм правом на подання відзивів на позов не скористались.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Внаслідок укладення між Банком та ТОВ «ФУДС ДЕЛІВЕРІ» генерального договору та кредитного договору, між останніми виникли правовідносини, які слід кваліфікувати як кредитні.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Приписами частини 2 вищевказаної статті Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами частин 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За частинами 1 та 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).
Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Судом встановлено, що граничний строк повернення кредитних коштів 28.02.2023.
Приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Матеріали справи не містять доказів повернення ТОВ «ФУДС ДЕЛІВЕРІ» запозичених грошових коштів (кредиту) в розмірі 3 945 060,33 грн, що свідчить про обґрунтованість доводів Банку щодо наявності підстав стягнення вказаної суми заборгованості.
З представленого суду розрахунку вбачається нарахування банком відсотків за період з 10.02.2025 по 22.12.2025 у розмірі 1 699 580,70 грн.
Водночас за змістом статті 526, частини 1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16.
З системного аналізу наведеного слідує, що після граничного строку повернення кредитних коштів, тобто після 28.02.2023, право Банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, а отже вимога про стягнення нарахованих та несплачених процентів не підлягає задоволенню. 
Разом з тим, згідно частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до частини 2 статті 553 Цивільного кодексу України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Як вказано судом вище між Банком та ТОВ «Фудс Делівері Хорека» укладено Договір поруки № Gen.agr_19763/S-9 від 06.09.2022, а також між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № Gen.agr_19763/S-2 від 19.12.2019, за умовами яких ТОВ «Фудс Делівері Хорека» та ОСОБА_2 поручилися за виконання кредитних зобов`язань позичальника в повному обсязі.
Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно зі статтею 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (стаття 543 Цивільного кодексу України).
Враховуючи вищезазначене, факт наявності у Позичальника заборгованості за кредитним договором належним чином доведений, документально підтверджений, позичальником та поручителями не спростований, та враховуючи, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами, укладено договори поруки, позовні вимоги про солідарне стягнення визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з урахуванням наведеного вище.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ", а саме про солідарне стягнення з відповідачів 3 945 060,33 грн основного боргу за кредитом.
Щодо судового збору суд відзначає.
Згідно з приписами частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Преамбулою Закону України "Про судовий збір" передбачено, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 3 028,00 гривень.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 статті 4 Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на вказане, беручи до уваги, що позовна заява подана до суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", розмір судового збору за подання даного позову про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 644 641,03 грн становив 67 735,69 грн.
При цьому, суд відзначає, що Банк має право на повернення судового збору в розмірі 16 933,93 грн з Державного бюджету України в порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ", ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ ХОРЕКА" та ОСОБА_1 порівну, а саме в розмірі 15 780,24 грн.
Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
ВИРІШИВ:

1. Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 644 641,03 грн задовольнити частково.
2. Стягнути солідарно з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ" (01014, Україна, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39819673), ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ ХОРЕКА" (03186, Україна, місто Київ, вулиця Мартиросяна, будинок 16/14; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 44552387) та ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04119, Україна, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 11; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 20034231) 3 945 060,33 грн основного боргу за кредитом.
3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ" (01014, Україна, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39819673) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04119, Україна, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 11; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 20034231) 15 780,24 грн судового збору.
4. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФУДС ДЕЛІВЕРІ ХОРЕКА" (03186, Україна, місто Київ, вулиця Мартиросяна, будинок 16/14; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 44552387) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04119, Україна, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 11; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 20034231) 15 780,24 грн судового збору.
5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04119, Україна, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 11; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 20034231) 15 780,24 грн судового збору.
6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.
7. У іншій частині позовних вимог про стягнення 1 699 580,70 грн нарахованих та несплачених процентів та 20 394,97 грн судового збору відмовити.
Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26.05.2026.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ