УХВАЛА
19 червня 2026 року
м. Київ
справа № 990SCCV/78/26
провадження № 61-210вп26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув заяву адвоката Ритова Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
01 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» вперше надійшла заява адвоката Ритова О. М. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Верховний Суд ухвалою від 13 березня 2026 року відмовив у задоволенні заяви. Зазначив, що подана заява не підтверджена доказами того, що 
ОСОБА_1 проживає за межами України, а тому підстави для застосування положень частини другої статті 316 ЦПК та визначення підсудності справ за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відсутні (провадження № 61-202вп26).
15 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» повторно надійшла заява адвоката Ритова О. М. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду міста Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, проте ухвалою суду від 20 травня 2026 року вказану заяву повернуто заявниці для звернення до Верховного Суду з клопотанням про визначення підсудності справи за цією заявою. Вказує, що заявниця є громадянкою України, проте фактично проживає за межами України, а саме у Швейцарській Конфедерації, тому наявні підстави для визначення підсудності справи Верховним Судом.
Вивчивши доводи, викладені у заяві про визначення підсудності справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Під час вирішення питання про визначення підсудності справи про визначення місця проживання дитиниВерховний Суд керується положеннями ЦПК України та Законом України «Про міжнародне приватне право», якими встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.
Чинний ЦПК України передбачає конкретні випадки, у яких територіальну підсудність справи визначає Верховний Суд, зокрема це:
підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України (стаття 29 ЦПК України);
підсудність справ про обмеження цивільної дієздатності чи визнання недієздатним громадянина України, який проживає за її межами 
(стаття 295 ЦПК України); 
підсудність справ про надання неповнолітній особі - громадянину України, який проживає за її межами повної цивільної дієздатності 
(стаття 301 ЦПК України); 
підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення (стаття 316 ЦПК України).
Тлумачення статті 316 ЦПК України дає підстави для висновку, що Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, виключно за заявою громадянина України, який проживає за її межами.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 
10) посвідчення особи на повернення в Україну.
З огляду на зміст наданих до заяви про визначення підсудності справи доказів, адвокат Ритов О. М. в інтересах ОСОБА_1 надав копію паспорта громадянки України  ОСОБА_1 . 
Допустимими й достатніми доказами проживання громадянина України за її межами можуть бути: довідка про перебування на консульському обліку в дипломатичній установі України, документи, видані в країні перебування (посвідка на проживання, інші офіційні документи, що підтверджують законне перебування в іншій країні).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав 
у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
У заяві про визначення підсудності, яка надійшла через підсистему «Електронний суд», представник заявниці зазначив, що ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією посвідчення про місце проживання, перекладеного з французької мови на українську, з підписом перекладача.
До заяви також долучено заяву  ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку, встановленому статтею 316 ЦПК України.
Врахувавши доводи процесуального звернення та додані до нього копії документів, які подані через підсистему «Електронний суд», Верховний Суд визнає подану заяву такою, що підлягає задоволенню.
На стадії вирішення процесуального питання підсудності Верховний Суд виходить з того, що усі сумніви мають тлумачитися на користь заявниці з метою забезпечити їй доступ до правосуддя та судового розгляду її справи повноважним судом.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 є громадянкою України та постійно проживає за її межами, заяву подано до Київського районного суду міста Харкова, підсудність розгляду справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована 
особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно визначити Київському районному суду міста Харкова.
Керуючись статтею 316 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву адвоката Ритова Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи задовольнити.
Визначити підсудність справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, Київському районному суду міста Харкова.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя І. М. Фаловська