МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р. Справа № 370/3421/25 
Провадження № 2/370/1205/25

Макарівський районний суд Київської області у складі 
головуючої судді Сініциної О.С.
із секретарем судового засідання Коростильовою Н.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження у залі суду в селищі Макарів Київської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Макарівської селищної ради, третя особа: Макарівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Макарівської селищної ради, третя особа: Макарівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Свої вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько – ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої, увійшла земельна ділянка площею 0,5000 га, кадастровий номер 3222784800:00:010:0098, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства розташований на території Мотижинського старостинського округу Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області (раніше Мотижинської сільської ради, Макарівського району, Київської області) спадкоємцями якої є позивачі.
Проте, нотаріус позивачам відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно та надав роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та рекомендував звернутися до суду.
Суд ухвалою від 13 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання призначене на 17 грудня 2025 року.
Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився.
Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника контори, рішення прийняти за наявними матеріалами справи. 
У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми ОСОБА_3 , що підтверджується повторним Свідоцтвом про народження серії 
НОМЕР_1 від 08 лютого 1911, актовий запис № 14 року та Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 10 листопада 1969 року, актовий запис № 33 відповідно.
ОСОБА_4 , 28 квітня 1994 року уклала шлюб з ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 28 квітня 1994 року Мотижинською сільською радою, актовий запис № 3.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 19 листопада 2002 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Мотижинської сільської Ради народних депутатів Сухенко О.П. зареєстрований в реєстрі № 159, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , 
ОСОБА_8 .
Батько позивачів ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 27 вересня 2011 року).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 0,5000 га, кадастровий номер 3222784800:00:010:0098, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства розташований на території Мотижинської сільської ради, Макарівського району, Київської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК 
№ 214255).
Зі змісту розпорядження Макарівської районної адміністрації Київської області (архівний витяг) № 328 від 22 лютого 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,5000 га, кадастровий номер 3222784800:00:010:0098 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області та затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на вищезазначену земельну ділянку.
Як зазначили позивачі, ОСОБА_3 після отримання земельної ділянки у власність мав намір отримати державний акт на вказану земельну ділянку, але помер і не встиг його отримати.
Інших спадкоємців немає. Згідно із спадковою справою рідний брат позивачів ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (заява ОСОБА_8 від 18 лютого 2012 року).
Однак, державний нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я спадкодавця не містить відмітки про реєстрацію в Книзі записів реєстрацій державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а також дати видачі компетентним органом (роз`яснення державного нотаріуса Тищенко В.Г. № 202/02-14 від 03 вересня 2025 року).
Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що виданий державний акт на земельну ділянку не зареєстрований.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня.
Тож наявний у матеріалах справи лист державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори від 03 вересня 2025 року №202/02-14 є достатнім доказом наявності у позивачів перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що дає їм право звернутись до суду з вказаним позовом.
Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із статтею 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно із статтею 1233 та частиною першою статті 1235 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України).
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Статтею 392 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за заповітом майна померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак через відсутність інформації, щодо дати видачі документу, а також реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею позбавлені можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 76-81, 82, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Макарівської селищної ради, третя особа: Макарівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер 3222784800:00:010:0098, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована та території Мотижинського старостинського округу Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області (раніше Мотижинська сільська рада Макарівського району Київської області).
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер 3222784800:00:010:0098, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована та території Мотижинського старостинського округу Макарівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області (раніше Мотижинська сільська рада Макарівського району Київської області).
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося – з дати складання повного його тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний тест рішення складено 15 травня 2025 року.

Інформація учасників:

- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
- ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
- Макарівська селищна рада Бучанського району Київської області, адреса розташування: вулиця Димитрія Ростовська, будинок 30, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, ЄДРПОУ 04362183;
- Макарівська державна нотаріальна контора, адреса розташування: вулиця Димитрія Ростовська, будинок 66, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, ЄДРПОУ 02884440.

Суддя О.С. Сініцина