Справа № 615/296/24
Провадження № 1-кп/615/8/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року          м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
секретар судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Валки Харківської області кримінальне провадження №12023221050000130 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає - АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, 
за участю прокурора – ОСОБА_4 ,
потерпілої – ОСОБА_5 ,
її законного представника – ОСОБА_6 ,
та представника – ОСОБА_7 ,
захисника – ОСОБА_8 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
представника ССД – ОСОБА_9 ,

встановив:

Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні №12023221050000130, затвердженим 26.02.2024 прокурором Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , 17.05.2023 близько 20:00 ОСОБА_3 , перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що біля двору гуляють діти. В цей момент у нього виник умисел, направлений на насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років. 
17.05.2023 близько 20:00 ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці поруч з будинком N? АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла 14 років, з метою задоволення власної статевої пристрасті, порушуючи статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , чітко усвідомлюючи, що остання є малолітньою, ігноруючи при цьому її волю та норми суспільної моралі та поведінки, вчинив щодо неї насильницькі дії сексуального характеру (сексуальне насильство), а саме торкання своїми руками до сідниць поверх одягу, в який була вдягнена потерпіла, що призвело до порушення права потерпілої на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини. 
Крім цього, 17.05.2023 близько 20:00 ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці поруч з будинком N? АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла 14 років, з метою задоволення власної статевої пристрасті, порушуючи статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , чітко усвідомлюючи, що остання є малолітньою, ігноруючи при цьому її волю та норми суспільної моралі та поведінки, продовжив вчиняти щодо останньої насильницькі дії сексуального характеру (сексуальне насильство), а саме почав цілувати потерпілу в щоки та губи із застосуванням язика, що призвело до порушення права потерпілої на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини.
За таких обставин, з позиції прокурора, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, а саме сексуальне насильство, тобто вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, не залежно від її добровільної згоди.
Судовий розгляд проведено лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення на підставі обвинувального акту за ч.4 ст.153 КК України, що відповідає вимогам ч.1 ст. 337 КПК України.
Під час розгляду кримінального провадження по суті судом забезпечено дотримання принципів, закріплених у ст. 22,23,26 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів та диспозитивності.
В судових дебатах прокурор, посилаючись на досліджені в судовому засіданні докази, вказав на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, за яким просив призначити йому покарання у виді 7-х років позбавлення волі.
Правом відповідно до положень ст.338-340 КПК України прокурор не скористався.
Потерпіла та її представники підтримали позицію прокурора. 
Обвинувачений в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, оскільки не вчиняв будь-яких дії відносно потерпілої. 
Наполягає, що зроду нікому ніякої шкоди не спричиняв, виховав 4 дітей, має 10 онуків, возить місцевих школярів на шкільному автобусі до місця навчання. Сім`ю ОСОБА_10 бачив, але особисто не спілкувались. Проживає в с. Костів з 2019 року. До цього проживав у Манченках, дочку поховав, не міг більше там жити, тому переїхав до ОСОБА_11 
17.05.2023 з 14:00 до 16:00 рубав дрова, пішов до теплиці за шлангом. За 15м до естакади почув: « ОСОБА_12 , давай стрибати». Естакада полога, але під уклоном, з однієї сторони висока - 1,80м від землі, з іншого кінця – 1м. Підґрунтя викладено цеглою, плити шириною 70см, між ними приблизно 1,5м відстань. Тому небезпечна для дітей. Побудував для себе, щоб ремонтувати авто. Діти років 3 до цього гарцювали на естакаді, зокрема, ОСОБА_13 протягом 2-х років, ОСОБА_12 - 0,5 року а то й менше. 
Коли ОСОБА_13 сказала ОСОБА_14 : «Давай стрибай», побачив, що ОСОБА_12 на верху естакади, злякався, так як він би не перестрибнув з плити на плиту. Спочатку сказав, щоб не стрибали. Підійшов до естакади, під мишки взяв ОСОБА_15 , який був зверху, зняв на землю, потім підійшов до ОСОБА_16 , яка перебувала нижче, на висоті 1,10-1,20м, також взяв її під мишки та зняв, сказав: «Ідіть додому, щоб вас не бачив». Вони голови нагнули, втрьох з братом і сестрою, які стояли на дорозі біля естакади, пішли по дорозі в сторону дому. ОСОБА_12 залишився з ним, взявшись за руки, пішли в іншу сторону, в сторону дому. ОСОБА_12 живе поряд за його двором. Соня нічого не говорила, не плакала. 
Поливши теплицю, рубав далі дрова до 19:00. Повечеряли. Після 20:00 прийшла ОСОБА_17 із старшою дочкою, думав, що подякують, що дітей не залишив у біді. Спочатку їх претензії сприйняв як жарт, коли почала нецензурно виражатись, зрозумів, що не жартує. Кричали, що прийдуть, повбивають, що цілував і обнімав, після чого пішли додому, викликали поліцію. Не міг і слова вставити. 
Коли стемніло, близько 21:00, приїхали поліцейські, разом пішли додому до ОСОБА_10 близько за 50м від нього. Поліцейські писали те, що він розповідав, прочитав, підписав, все правильно записано. Не пояснювали, чому для цього пішли додому до потерпілої. Писали біля їхнього двору. Згодом приїхав батько ОСОБА_16 . Просив батьків покликати ОСОБА_18 , щоб запитати, коли таке було. Крім матері, ніхто обставини не повідомляв. На що почала кричати, що нікуди не піде.
На запитання прокурора обвинувачений повідомив, що не бачив, як діти залазили на естакаду, про допомогу не просили. Раніше такого не було. Батьків дітей знав, але особисто не спілкувався. Коли ОСОБА_18 знімав, вона не відштовхувалася, руки тримала уздовж тіла. Підстав оговорювати його немає, але у дітей зараз такі розваги. Знає ще один випадок, але там батьки свідомі, з`ясували обставини на місці, до виклику поліції не дійшло. 
Діти стояли на естакаді, сама ОСОБА_13 не намагалась стрибнути. Інших частин тіла не торкався, цілувати не намагався. В той день алкоголь не вживав, тільки приїхав із ОСОБА_19 , дружина була вдома. Не раз виходив до естакади, робив зауваження, так як діти нецензурно виражалися. Не огородив естакаду, так як вони все одно б ходили. Неприязних відносин з потерпілою не має. 
На запитання захисника доповнив, що в зв`язку із захворюванням змушений тримати язиком щелепу, щоб не випала, коли говорить, тому фізично не спроможний цілуватись, тим більше з язиком. Під час спілкування ОСОБА_13 не боялась його. Раніше працював на Укрпошті, з 17.05.2023 водієм шкільного автобуса, в зв`язку з чим постійно проходить медогляд, зовсім не вживає алкоголь. Сказав: «Тихо!», не знає, чому не попросив, щоб зійшли самостійно, злякався, потрібно було діяти швидко. Вважає, що прогнав із естакади, тому ОСОБА_13 образилась та обмовила його. Наполягає, що після того, як зняв з естакади, діти ще 4 години гралися біля двору вчительки. Близько 20:00 ОСОБА_16 взагалі не було біля його двору та естакади. Чому інші діти не оговорюють його, пояснити не може. Естакада стоїть протягом 5 років, раніше таких випадків не було. Під час привітання може приобняти співбесідника. 
Посилаючись на відсутність в своїх діях складу кримінального правопорушення та зазначені захисником порушення під час досудового розслідування, просить визнати його невинуватим та виправдати.
Захисник в судових дебатах просить визнати ОСОБА_3 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, винести виправдовувальний вирок через відсутність доказів, які б підтверджували факт вчинення злочину. Закликала суд залишатися об`єктивним і керуватися виключно доказами, а не припущеннями чи емоціями, адже кримінальна відповідальність – це найсуворіша форма втручання держави в життя людини, її застосування можливе лише тоді, коли вина доведена поза розумним сумнівом.
Вважає, що обвинувачення не доведено, хоча така категорії справ вимагає особливої доказової сили, адже йдеться про найважче обвинувачення, яке може бути висунуто проти особи. Суд не може ґрунтувати обвинувальний вирок на припущеннях або на «недостатньо з`ясованих» обставинах.
Жоден з доказів, наданих стороною обвинувачення, на думку захисника, не можна визнати належним, достовірним чи достатнім для встановлення факту вчинення злочину. Показання потерпілої суперечливі, змінювалися у ході досудового розслідування та не підтверджені жодними незалежними джерелами. Не отримано жодного біологічного чи технічного доказу, який би свідчив про фізичний контакт чи будь-яке примусове діяння.
На допиті потерпіла зазначила: «Він мене міцно тримав, я намагалася вирватися із рук д. Паші, але вирватися в мене не виходило» тобто дорослий чоловік міцно тримає малолітню дитину, та пручається, намагається вирватися, в неї це виходить не відразу, але при цьому на її тілі не має жодних слідів боротьби. Під час судового розгляду ставила питання прокурору, чому не проводилося медичне освідування потерпілої, з метою виявлення слідів боротьби на тілі дитини, на що прокурор відповіла, що ОСОБА_20 не тримав ОСОБА_10 , а лише легенько притримав. Тому для захисника незрозуміло, чиї слова є дійсними потерпілої чи прокурора. 
Жоден сторонній свідок не підтвердив обставин, які могли б довести вину оьвинуваченого. Навпаки, надані свідчення які підтверджують, що ОСОБА_3 доброзичливий чоловік, люблячий тато та дідусь, завжди готовий прийти на допомогу іншим, за все його життя не було жодних випадків, які б вказували на його схильність до вчинення такого виду правопорушення.
Звернула увагу суду, що з огляду на вік потерпілої та її емоційний стан, не можна виключати можливість навіювання або помилкового сприйняття ситуації, що належно не враховано під час досудового розслідування. Сторона обвинувачення та представник потерпілої відмовилися від пропозиції суду щодо проведення допиту малолітньої потерпілої за допомогою «зеленої кімнати». У результаті потерпіла прийшла до зали суду, але відмовилася свідчити під впливом прокурора. На запитання захисника відмовилась відповідати. Така поведінка свідчить про те, що дівчинка діяла під чиїмось впливом та фактично повторювала нав`язані їй формулювання, що дає підстави вважати про наявність тиску на потерпілу. Вважає, що наведені обставини дозволяють припустити, що під час досудового розслідування допит малолітньої потерпілої також проводився під подібним впливом, а її показання не були вільними та самостійними. Тому, на думку захисника, потерпіла не надала послідовних та змістовних показань, що позбавило суд можливості перевірити правдивість її версії подій та порушує принцип безпосередності дослідження доказів, закріплений у статті 23 КПК України.
На всіх етапах судового розгляду сторона обвинувачення та представник потерпілої наполягали, що допит потерпілої безпосередньо суддею, який ухвалюватиме вирок, може завдати дитині стресу та душевних страждань. Проте такі аргументи вважає безпідставними та спростовуються даними, що містяться в судово-психологічній експертизі, яка засвідчила, що малолітня ОСОБА_21 емоційно стабільна, охоче йде на контакт і спокійно розповідає про події того дня.
Крім того, сторона обвинувачення та представник потерпілої не виявили занепокоєння щодо можливих душевних страждань дитини під час судових дебатів, наголосивши на необхідності її присутності в залі судового засідання. Зауважила, що саме під час дебатів можуть лунати висловлювання та оцінки подій, значно чутливіші та потенційно травматичніші для дитини, ніж власне процес допиту судом, що свідчить про суперечливість та вибірковість позиції сторони обвинувачення. 
Наголосила, що особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку. Наразі такого доведення не існує. Вважає, що у цьому кримінальному провадженні, присутні стали свідками серйозного порушення фундаментального принципу кримінального судочинства – презумпції невинуватості. Прокуратура, попри обов`язок доводити вину обвинуваченого, не надала суду належних, достовірних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували вчинення обвинуваченим злочину. Обвинувачення базується виключно на показаннях малолітньої потерпілої та малолітніх свідків, які, за їх словами, перебували в кущах неподалік від місця події.
Вважає, що органом досудового розслідування не встановлено точне місце перебування свідків, і не перевірено, чи мали вони реальну можливість бачити подію, з огляду на густу рослинність та вечірній час.
Під час допиту в суді діти ( ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ) повідомили, що вони не були безпосередніми свідками, нічого не бачили, а про обставини події дізналися зі слів потерпілої.
Тоді виникає логічне запитання: як можна проводити слідчі експерименти з особами, які не були очевидцями події, а потім використовувати результати цих експериментів як основний доказ обвинувачення?
Натомість із малолітнім свідком ОСОБА_24 , показання якого відрізнялися від показань потерпілої та інших дітей, слідчий експеримент проведено не було, попри клопотання сторони захисту. Відмова мотивована тим, що ОСОБА_25 не бачив, як ОСОБА_20 намагався поцілувати потерпілу.
Але, згідно з його показаннями, він перебував на місці події до її завершення, разом із ОСОБА_20 залишив територію, і тому мав можливість бачити більше, ніж інші діти. Його твердження про те, що він не бачив жодних неправомірних дій, повинно було викликати у органу досудового розслідування обґрунтовані сумніви щодо достовірності інших показань. Проте ці обставини повністю проігноровані.
Особливу увагу, на думку захисника, суд повинен звернути на те, що один із малолітніх свідків у судовому засіданні стверджував, що він усе бачив, перебуваючи в кущах і розмовляючи з ОСОБА_26 про м`яч, який він у неї забрав. Але під час досудового розслідування цей самий свідок повідомив зовсім інше, зокрема, із протоколу слідчого експерименту: «Потім почав лізти до неї цілуватися, але я тоді відволікся». На запитання слідчого: “Тобто детально не бачив?” - “Ні, не бачив. Я обернувся — уже не було ні Соні, ні дяді ОСОБА_27 .” Що свідчить про явну непослідовність та суперечливість показань: у суді свідок стверджує, що “все бачив”, тоді як на досудовому етапі визнає, що нічого не бачив і навіть відволікся. Такі розбіжності ставлять під сумнів не лише достовірність його показань, а й загальну надійність доказової бази обвинувачення.
Наполягає, що всі свідки, допитані в межах кримінального провадження, не були очевидцями подій, які стали підставою для обвинувачення. Вони лише відтворюють версію потерпілої, яку та повідомила їм постфактум. Тому вважає похідними, тобто такими, що не ґрунтуються на власному сприйнятті подій. Ці свідки не підтверджують факт злочину, а лише свідчать про заяви потерпілої. У кримінальному процесі свідчення зі слів іншої особи не можуть визнаватися належним доказом факту вчинення злочину. Вважає, що суд має оцінювати лише ті докази, які грунтуються на безпосередньому сприйнятті особою обставин справи. До того ж, на думку захисника, показання з чужих слів не можуть бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами.
Зауважує, що проведена у кримінальному провадженні психологічна експертиза чітко зазначає: «Ситуація, яка досліджується за справою, викладена змістовно обмежено, чітко не з`ясована та не встановлена слідством… Встановити здатність малолітньої правильно розуміти характер та значення скоюваних з нею дій та здійснювати опір — не виявляється можливим.» Інакше кажучи: фактична подія не встановлена, оцінка стану малолітньої потерпілої ненадана в категоричній формі, висновки експертів не дозволяють однозначно встановити наявність або відсутність складу злочину. Як можна в таких умовах стверджувати, що сторона обвинувачення довела вину поза розумним сумнівом?
Під час проведення досудового слідства захисник подавала клопотання про проведення ряду експертиз, за результатами яких можна було б встановити істину в кримінальному провадженні, але слідчий відмовив у їх задоволенні. Тому обвинувачення тримається виключно на словах потерпілої, які не підтверджені об`єктивно і можуть бути результатом суб`єктивного сприйняття, емоційного стану, впливу з боку інших осіб або навіть помилки. Усі ці обставини, на думку захисника, свідчать не лише про необґрунтованість обвинувачення, а й про відсутність будь-яких об`єктивних доказів винуватості обвинуваченого. 
Наголосила, що ОСОБА_3 , як свідомий громадянин, батько 4 дітей та дідусь 10 онуків має вкрай негативне ставлення до осіб, які вчиняють злочини, пов`язані з сексуальним насильством, вважає такі злочини ганебними та недопустимими. Факт звинувачення його в такому злочині принижує його честь і гідність, руйнує його соціальні якості, побудовані справами та вчинками протягом всього життя. 
Заслухавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, допитавши свідків, суд доходить такого висновку. 
За змістом ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ст.91 КПК України містить перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. 
У відповідності до вимог ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбаче-них ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. 
Ч.2 ст.9 КПК України вказує, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. 
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. 
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
За ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Ч.1 ст.87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
З положень ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши надані сторонами докази у кримінальному провадженні, виходячи з вимог ст.373 КПК України, відповідно до якої обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що обставини інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду. 
Стамбульська конвенція у ст. 36 «Сексуальне насильство, у тому числі зґвалтування» визначає зобов`язання держав вживати необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб було криміналізовано такі форми умисної поведінки: зокрема, b) здійснення, без згоди, інших актів сексуального характеру з особою.
У КК України відповідну форму поведінки криміналізовано у ст.153 після внесення змін Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 6 грудня 2017 року № 2227-VIII та Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо захисту дітей від сексуальних зловживань та сексуальної експлуатації» від 14 березня 2018 року № 2334-VIII.
З диспозиції ст.153 КК України, сексуальним насильством буде вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи.
Важливим в аспекті позитивних зобов`язань держави за Стамбульською конвенцією є належне застосування норм КК України для правильної кваліфікації діяння, передбаченого ст.153 КК України, у тому числі встановлення об`єктивної сторони злочину, а саме здійснення особою насильницьких, активних дій сексуального характеру, направлених на подолання опору, не пов`язаних з проникненням в тіло потерпілої.
До того ж, при кваліфікації важливим буде визначення спрямованості умислу (за наявності належних, допустимих та достатніх доказів такого умислу), а не лише фактично здійснені дії сексуального характеру для того, щоб було адекватне реагування держави на кримінально-протиправну поведінку сексуального характеру. 
Добровільна згода у ст. 153 КК України значення не має. відсутність такої згоди є питанням факту, вирішення якого покладено на суд в конкретному кримінальному провадженні, який оцінюється в контексті супутніх обставин Достатньо встановити, що дії сексуального характеру були вчинені за відсутності чітко вираженого, явного, переконливого, такого волевиявлення, щоб інша особа зрозуміла його бажання вчинити конкретні дії сексуального характеру, що виражено в певній зовнішній формі (вербально, жестами, мімікою чи конклюдентними діями тощо).
Під час проведення слідчого експерименту 21.02.2024 11:43-11:51 ОСОБА_28 повідомив, що 17.05.2023 перебував вдома, близько 15-16 з дружиною повернулися додому, після чого пішов до теплиці, яка знаходиться у дворі. На вулиці, неподалік домоволодіння, неподалік естакади лежав поливочний шланг, який пішов взяти. Побачив, що дівчинка, яку один раз бачив на естакаді раніше, стрибала по естакаді з плити та плиту, поряд стояли ще діти, також був ОСОБА_29 , який також стрибав по естакаді, поряд стояли хлопчик і дівчинка, більше ніяких дітей не бачив. Підійшов до дівчинки, що стояла на естакаді, та ОСОБА_14 . Зняв під руки ОСОБА_15 з естакади, потім взяв під руки дівчинку, а саме під мишками, та поставив на землю, більше ніяких рухів щодо неї не робив, ні за що її не чіпав, не трогав. Показав, де саме стояли діти та де саме він знімав дівчинку з естакади. Після чого нагримав на дітей, щоб вони не лазили по естакаді, вони побігли. Дівчинку не цілував і не трогав. Цього ж для ввечері до нього додому прийшла мама, вчинила сварку, ніби він приставав до дівчинки. 
Аналізуючи показання обвинуваченого, суд відзначає їх послідовність, стабільність, логічність, відповідність фактичним обставинам кримінального провадження та зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам в сукупності.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_3 схопив за руку, потягнув до себе, намагався поцілувати в губи, обняв за талію обома руками. Дуже злякалася, побігла до ОСОБА_30 , потім додому, повідомила маму. Єва по дорозі заспокоювала. 
В подальшому за наполегливою вимогою прокурора від надання показань потерпіла ОСОБА_5 відмовилась, в тому числі на запитання сторони захисту: чи зустрічалася з друзями наступного дня? чи зверталася до лікаря? чи відвідувала психолога? як змінилось життя? чи встановлений батьківський контроль? звідки відомо про типи поцілунків? чи відвідує психолога? 
Слід відзначити, що ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.
Під час проведення слідчого експерименту 25.05.2023, 08:37-08:54, потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що не знає, яка дата, час також не знає, десь 19 година, гуляли біля естакади, до цього біля двора на вигоні, годин у 19 пішли на естакаду разом з Вітею, Мішею, Іллею, Євою, гуляли біля естакади. Іграли в заморозку біля естакади. Хлопнула калітка, Вітя побіг з м`ячем в кущі, а Єва за ним в кущі, ОСОБА_31 пішов додому, а ОСОБА_12 їсти, хотіла тоже піти, але дядя ОСОБА_32 її перехопив, коли зробила один крок. Показувати на статисті, що робив дядя ОСОБА_32 відмовилась. Розповіла що дядя ОСОБА_32 почав її обіймати і цілувати в щоки, потім почав гладити по сідниці і почав цілувати з язиком, але у нього не вийшло, намагалась вирватись, потім вирвалась і сказала що піде, потім швидко побігла. На запитання слідчого: можливо від дяді ОСОБА_27 було чути якийсь запах алкоголю? Алкоголю дуже було чути. ОСОБА_33 нічого не говорив. Слідчий – раніше такі випадки були? Так, він в щоки цілував, обіймав, таких самих дій, як цього разу не було. Побігла в ту сторону (показує) почала ридати, десь 5 хв її заспокоювали, тоді вже пішла додому і сказала. Діти, які з нею були бачили не багато через кущі.
Суд приймає до уваги, що потерпілій запропоновано показати дії та обставини, які мали місце 17.05.2023 близько 20:00. 
Обвинувачений відзначив, що в той день після цих подій зустрічалися із ОСОБА_34 , вона посміхалась, а ввечері викликали поліцію. 
Свідок ОСОБА_35 повідомила, що син ОСОБА_36 , проживали на АДРЕСА_3 , як переселенці з 24.02.2022 до 30.08.2023. ОСОБА_20 сусід, ОСОБА_10 – не знає. Приблизно о 16-17:00 весною 2023 року, більш точно не пам`ятає, прибігли дівчата ОСОБА_13 і Єва, покликали ОСОБА_37 , плакали навзрид, прохали піти з ними, сказати можливо матері, що дядя ОСОБА_32 також його цілував. Сина залишила вдома, а сама пішла до ОСОБА_16 , яка проживає за 100-150м. Вдома були мати і сестра, як зрозуміла з їх слів, дуже кричали. Тут же були ОСОБА_20 і його цивільна дружина, на адресу яких слали погрози, навіть слова не давали сказати. Говорили, що ти за це поплатишся, після чого пішли. Тільки після цього з`ясувалося, що мати ОСОБА_16 пред`явила, що ОСОБА_20 цілував та обнімав її, через стресову ситуацію не зрозуміла чому. Уже підвечір близько 20:00, було вже темно, так як світили ліхтариком, приїхали поліцейські, відбирали показання у дітей, задавали однобокі питання, до того ж навідні. Просила відзначити, що вони спілкуються сім`ями, але записали не відразу. В той день ОСОБА_12 гуляв, покликала обідати, тому було з 14 до 16, не пізніше. Після запитувала у сина, на що він сказав, що нічого не було. Його допитували при ній, ознайомлювалася з протоколом, підписувала, була згодна з обставинами. ОСОБА_20 любить спілкуватись, людина-душа, комунікабельний, дуже веселий, активний, обнімання це його манера спілкування. Не пам`ятає, щоб діти гуляли на естакаді, не слідкувала, де гуляли. На запитання поліцейського, чи дядя ОСОБА_32 цілував ОСОБА_18 – при зустрічі, чи цілує інших дітей, він сказав, що ні. Стояли 15м від епіцентру. ОСОБА_20 був в шоці, так як крику було дуже багато, не бачила у ОСОБА_20 алкогольного сп`яніння. 
Свідок ОСОБА_36 повідомив, що ОСОБА_31 , ОСОБА_38 і Вітя рік назад ввечері гуляли на естакаді, так як висока, можна підніматись і ходить, друзі стрибали. ОСОБА_33 виходив до них не завжди, говорив, щоб не пригали з естакади, вони слухались, але через день-два знову пішли на естакаду. Коли як, спочатку спокійно, а потім кричав. Батькам говорили, що не приємно, що кричить. Сварилися між дітьми, з дядею ОСОБА_39 не сварилися. Майже постійно знімав з естакади, хто не хотів або не встиг втекти. ОСОБА_40 біля двору, що йде, розуміли чому, тому тікали. Сварку дяді ОСОБА_27 із ОСОБА_34 не бачив. Він по доброму просив, але просто не приємно було, що сварив, тому тікали. В той день я і ОСОБА_13 стояли на естакаді, а ОСОБА_41 і ОСОБА_31 на землі поруч з естакадою. Коли вийшов дядя ОСОБА_32 , всі були на місці, крім Віті, який пішов у кущі. ОСОБА_13 пропонувала спригнути, сварилась, але я не хотів, дядя ОСОБА_32 спустив мене першого, потім сказав будьте обережні, не попадайте. На естакаді грали в доганялки, в квача. Знімав, взявши під руки. Телефони з собою не беруть, просто граються. Із ОСОБА_34 часто сварились, вона чомусь образилась, тому не гуляли з нею, з іншими дітьми вона також сварилась. Коли дядя ОСОБА_32 зняв з естакади, взяв його за руку, відвів додому, так як мама позвала їсти. Інші діти пішли вздовж кущів по дорозі в протилежному напрямку. Зайшов до себе у двір, більше нічого не бачив. Коли дядя ОСОБА_32 його знімав, всі діти були поряд. ОСОБА_33 зняв його з естакади, потім ОСОБА_18 , сказав ідіть звідси і ми пішли. Всі пішли по дорозі. 
Суд відзначає, що слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_36 не проводився, враховуючи положення ст.240 КПК України, сторона обвинувачення погодилася з достовірність та правильністю його показань. 
Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні пояснив, що проживає на АДРЕСА_4 . З ОСОБА_20 близько не знайомий, Доценки - сусіди, діти дружать. Ввечері, було темно, близько 21-22 год. весною (квітень-травень) 2023 року приїхав додому. Побачив, що діти схвильовані, метушливі, розповіли, що дядя ОСОБА_32 начебто намагався поцілувати ОСОБА_18 і за спину чи попу брав рукою. Це так зрозумів по суті їх слів, хоча так вони не говорили. Заспокоїв, що поліцейські зараз розберуться. Потім прийшли поліцейські, не пам`ятає, що діти пояснювали. Раніше такого не було, спокійно гуляли на вулиці. Шеховцов не скаржився, не пам`ятає, але не говорив, що його діти заважають або вчиняють якісь небезпечні дії. ОСОБА_43 запитували, на що відповіла, що нічого не було. Уже поліція була, коли приїхав додому, декілька нарядів, тому не з`ясовував у дітей обставини. Під час допиту поліцейські запитували, діти говорили. Завжди діти всім діляться, нічого не приховують. Більше довіряють мамі. Наразі деталі не пам`ятає. Гуляли біля естакади, де живе дядя ОСОБА_32 , вони часто там гуляли. Вітя пішов додому, хтось пішов за ним, ОСОБА_31 пішов його шукати, що вважає процесом гри. До них підійшов дядя ОСОБА_32 , побігли додому всі. Скарг не було, а то б заборонив гуляти. Вважає, що естакада не небезпечна для дітей, не вбачає підстав, щоб там не можна було гуляти. Діти говорили, що бачили події, не зі слів ОСОБА_16 . Єва була чуть далі, ОСОБА_31 в кущах поряд, так як хотів злякати ОСОБА_44 , точно не пам`ятає. Звідки дядя ОСОБА_32 йшов, не знає. Естакада біля ОСОБА_20 , на його шляху була ближче ОСОБА_38 чи ОСОБА_13 , не знає, зрозумів, що відразу підійшов до ОСОБА_16 , чому не до Єви, не знає. Не знає, де вони знаходились біля естакади, Єва ближче всіх перебувала до Соні на дорозі. Коли бачив, що дядя ОСОБА_32 намагається поцілувати, ОСОБА_13 була біля естакади, ОСОБА_31 або ОСОБА_41 заховався в кущах, діти не намагались покликати допомогу. Не очевидець, де в цей час були інші діти, не знає. Пропонували гуляти ближче до дому, але діти ходили до естакади, там цікавіше. Гуляли біля естакади, де живе дядя ОСОБА_32 , вони там часто гуляють. 
Свідок ОСОБА_45 повідомила, що друже з Вітею, ОСОБА_31 - брат. Із ОСОБА_34 літом посварилися. З дядею Пашею відносини нормальні, сварок не було, не боїться його. Влітку 2 роки тому гуляли ОСОБА_13 , ОСОБА_41 , ОСОБА_31 і вона, бігали, розважалися, грали в м`яч. Давно не гуляли на естакаді. Тоді ОСОБА_13 запропонувала, як зазвичай, піти на естакаду. Не боялася, не страшно, але не бігала по естакаді, бігали лише ОСОБА_13 і Вітя. Ніхто із дорослих не виганяв. Потім ОСОБА_41 забрав м`ячик, побіг у кущі, вона пішла за Вітею, так як у нього був м`яч, ОСОБА_31 пішов їх шукати, ОСОБА_13 залишилась біля естакади. В кущах з Вітею почали розбиратися, чому він забрав м`яч, після чого віддав. З кущів побачили, що прийшов дядя ОСОБА_32 на естакаду, де була лише ОСОБА_13 , не дуже добре бачила через листя, як дядя ОСОБА_32 підійшов до неї. Через листя більше нічого не бачила, а ОСОБА_41 бачив. Після цього з Вітею вибігли з кущів, дяді ОСОБА_27 вже не було, ОСОБА_13 плаче, в істериці, розповіла, що дядя ОСОБА_32 її поцілував з язиком, не показувала як. Разом пішли до ОСОБА_16 додому, де розповіла батькам. ОСОБА_31 не бачив, що ми в кущах, шукав десь на дорозі, потім біля кущів, але він бачив, що вийшов дядя ОСОБА_32 . Раніше той також виходив, нормально спілкувались, підходив, щоб пригостити полуницею, гуляти на естакаді не забороняв. ОСОБА_46 знає, але його в той день не було. Більше нікого із дітей не було. Коли вийшов дядя ОСОБА_32 , ОСОБА_13 була поруч естакади, просто підійшов до неї. Раніше ОСОБА_13 не скаржилась на дядю ОСОБА_47 . Виходив лише один раз. ОСОБА_13 дивилась непристойні відео в інтернеті, про що розповідала їм, не показувала. Бачила, що підійшов дядя ОСОБА_32 прям близько до ОСОБА_16 , і все. Але не бачила обличчя. Стояли до неї боком, всі події закривало листя. В тому місці, де вона була в кущах, багато листя, де ОСОБА_41 – мало, тому можливо він все бачив. Близько 2-5 хв. дядя ОСОБА_32 стояв біля ОСОБА_16 , про що говорив не чула, до того ж розбиралася з Вітею за м`яч. ОСОБА_12 був на естакаді до того, як вийшов дядя ОСОБА_32 . З ким він пішов додому, не пам`ятає. Вітя казав, що бачив, що він її поцілував. Чи був ОСОБА_12 , не пам`ятає, на естакаді бачила тільки ОСОБА_18 . Соня розповідала, що він її схватив. ОСОБА_48 не висока. Де був ОСОБА_12 , не пам`ятає, але його не бачила. Із кущів вийшли, коли дядя ОСОБА_32 уже пішов, з ким і чому, не пам`ятає. 
Під час проведення слідчого експерименту 25.05.2023, 10:30-10:43, свідок ОСОБА_45 показала, що 17.05.2023 зі своїм братом ОСОБА_49 та друзями ОСОБА_41 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 пішли гуляти до естакади, яка знаходиться на їх вулиці біля домоволодіння АДРЕСА_2 . Ближче 20:00 ОСОБА_15 покликала мама, пішов додому. В цей час із домоволодіння навпроти до них вийшов дядя ОСОБА_32 , ОСОБА_41 побіг у кущі, вона пішла за Вітею, а її брат ОСОБА_31 побіг по вулиці, ОСОБА_13 також почала йти, але її за руку схопив дядя ОСОБА_32 , який обняв її ззаду, долонями рук почав гладити за сідниці, потім розвернув її до себе обличчя до обличчя та цілував у губи, намагався засунути свого язика ОСОБА_16 до рота, але та зжала свої губи, тому в дяді ОСОБА_27 не вдалося це зробити, потім ОСОБА_13 вирвалась і пішла додому. Раніше він неодноразово цілував в щічку ОСОБА_18 , а такі дії вчинив вперше. 
Суд приймає до уваги, що свідку запропоновано показати дії та обставини, які мали місце 17.05.2023 близько 20:00. 
Суд погоджується із зауваженням сторони захисту, що свідок не був очевидцем подій, які стали підставою для обвинувачення, що не узгоджується з вимогами ч.5 ст.95 КПК України та свідчать про недопустимість доказу. 
Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні пояснив, що дружить: ОСОБА_41 , ОСОБА_12 , Єва - сестра. Соню знає, але не дружить. Дядю ОСОБА_47 зараз не боїться, боявся, коли сталися ці події. Влітку 2023 року гуляли у дяді ОСОБА_27 на естакаді. Вважає, що це його естакада, так як знаходиться на його подвір`ї, дозволяв гуляти. Дуже часто гуляли до цього ОСОБА_41 , ОСОБА_38 , він, ОСОБА_13 і ОСОБА_12 . Коли вийшов дядя ОСОБА_32 , стояли біля естакади, просто розмовляли. Вітя ближче до кущів, грався з палкою. Коли дядя ОСОБА_32 пішов до ОСОБА_16 , ОСОБА_41 пішов у кущі, ОСОБА_38 випадково закинула м`яч, пішла шукати. ОСОБА_33 підійшов до ОСОБА_16 , так як більше нікого не було. Він пішов шукати інших в сторону свого будинку, думав, що втекли. Коли повернувся до друзів, на дорозі за 50м від естакади, бачив, як ОСОБА_41 разом із ОСОБА_34 йдуть в його бік, а він до них. Потім розповіли, що ОСОБА_41 ховався в кущах, а Єва доставала м`яч. Вітя недолюблював дядю Пашу, не говорив, чому, не хотів, щоб до нього підходив. Після того, як все трапилось, вони вийшли із кущів, все йому розповіли, на естакаду не повертався. В цей день, коли вийшов дядя ОСОБА_32 , ОСОБА_13 не намагалась піти з естакади, думала, що буде, як завжди, просто поцілує в ручку і все. Вона стояла на місці, розмовляла, а потім, коли він вийшов, все трапилося. Бачив, як він обіймав і цілував. ОСОБА_12 сам пішов додому, а дядя ОСОБА_32 з двору вийшов до них. В цей день не бачив, як дядя ОСОБА_32 спускав ОСОБА_15 і ОСОБА_18 з естакади. В той день він тільки один раз виходив до них і нікого не спускав. Йому розповідала про події не вона, а Єва і ОСОБА_41 , вони самі це бачили. Все, що говорить, що дядя ОСОБА_32 намагався поцілувати ОСОБА_18 , говорить зі слів ОСОБА_51 і Віті. Особисто бачив, як він підійшов і цілував, тоді був уже за 20м від естакади, йшов в сторону свого дому, їх шукав. Почав шукати, коли він був за 1м від ОСОБА_16 , а не коли вийшов. Стояв поряд із ОСОБА_34 і пішов шукати. Коли дядя ОСОБА_32 вийшов, він і ОСОБА_13 були на початку естакади, а Єва і ОСОБА_41 ближче до кущів. ОСОБА_13 плакала, не могла сказати нічого, а Єва з Вітею розповіли, що дядя ОСОБА_32 почав цілувати і піднімав на руки, пригорнувши до себе. ОСОБА_12 пішов додому в той час, коли виходив дядя ОСОБА_32 , його позвали їсти, більше не повернувся. Раніше дядя ОСОБА_32 виходив до них, цілував руку дівчатам і обнімав, говорив, щоб хлопці не ображали дівчат, що потрібно захищати, так як вони принцеси. Було таке, що він знімав з естакади, допомагав злізти, брав під руки і спускав. Застерігав, що небезпечно, потрібно бути обережними. ОСОБА_13 спочатку розповіла ОСОБА_52 і ОСОБА_53 . Єва біля кущів, ОСОБА_41 ближче всіх до кущів. ОСОБА_12 біля калітки дяді ОСОБА_27 , вже уходив, просто поздоровкались. Коли дядя ОСОБА_32 підійшов до ОСОБА_16 на території естакади, ОСОБА_13 обпиралась об стовп естакади, вони були в кущах. ОСОБА_33 вийшов з лівого боку. Сварку не чув, стояв боком до Єви, а він - ззаду неї. Єва за кущами, свідка бачила, можливо вже пішла шукати, могла не бачити через кущі. Можливо у ОСОБА_16 за спиною, тому не бачила. Підійшов до ОСОБА_16 , бачив тільки як почав обіймати за руки, десь за талію, так як бачив, що стояли дуже близько друг до друга, протягом близько 10 сек., тому зробив висновок, що цілувались, тобто обійняв, підняв і почав цілувати. ОСОБА_54 відійшов, тому далі не бачив, так як прикривали кущі і дерева. Сам не бачив, лише зі слів. Соня не вчила нас так казати, це ОСОБА_13 нам розповіла, що він намагався цілувати. 
Під час проведення слідчого експерименту 25.05.2023, 09:58-10:11, свідок ОСОБА_50 показав, що 17.05.2023 близько 20:00 разом із сестрою ОСОБА_26 , однолітками ОСОБА_55 , Вітею та ОСОБА_34 пішли гуляти до естакади, що знаходиться по вул. Коцюби, біля домоволодіння №26, де грали у футбол, а дівчата стояли біля кущів. Потім ОСОБА_15 покликала мама і той побіг додому. В цей час із домоволодіння поряд вийшов дядя ОСОБА_32 , ОСОБА_41 і Єва побігли в кущі, він також відбіг в сторону, ОСОБА_13 хотіла піти за ним, але дядя ОСОБА_32 схопив її, став перед нею, однією рукою правою тримав її за спину, а лівою рукою долонею тримав за сідниці, цілував ОСОБА_18 в губи та намагався поцілувати з язиком, але ОСОБА_13 сказала, що їй треба йти і він її відпустив. 
Суд приймає до уваги, що свідку запропоновано показати дії та обставини, які мали місце 17.05.2023 близько 20:00. 
Суд погоджується із зауваженням сторони захисту, що свідок не був очевидцем подій, які стали підставою для обвинувачення, що не узгоджується з вимогами ч.5 ст.95 КПК України та свідчать про недопустимість доказу.
Свідок ОСОБА_56 в судовому засіданні пояснила, що проживає на АДРЕСА_5 , ОСОБА_20 не знає, бачить перший раз, ОСОБА_18 знає 2 роки. Діти гуляли разом, зараз не сильно, в основному вдома через погоду. Син ОСОБА_57 , ОСОБА_31 , ОСОБА_38 , ОСОБА_13 часто гуляють, в основному у дворі, але тоді пішли на естакаду. Зі слів сина, злякався, заховався в кущі, більше нічого не пам`ятає. Злякався чоловіка, не називав, зрозуміла, що ОСОБА_20 . Приїхали недавно, не знає, де знаходиться естакада, син нічого не розповідав, де гуляють. ОСОБА_20 або інші мешканці села не говорили, що гуляють на естакада, що це можливо небезпечно. Можливо син говорив, але не звернула увагу, про цю ситуацію розповів ввечері. Чи бачив він раніше фільми сексуального характеру, чи все придумав, сказати не може. 
Свідок ОСОБА_58 повідомив, що ОСОБА_38 , ОСОБА_31 , я і ОСОБА_13 влітку півтора року назад гуляли на естакаді, всі стрибали, лише ОСОБА_38 залазила, але не стрибала, ОСОБА_31 і він стрибали, ОСОБА_13 стояла в стороні. Пішов в кущі за м`ячем, тому Єва пішла за ним, пішла його шукати, приблизно 5хв були в кущах, де віддав м`яч. Йому було погано видно, але бачив, як ОСОБА_31 пішов, з його слів, до друга ОСОБА_59 , біля естакади залишилась лише ОСОБА_13 . Бачив ОСОБА_18 , розвернута лицем до естакади, біля, а не зверху. Коли до неї підійшов дядя ОСОБА_32 , вона в цей момент стояла боком до них, а дядя ОСОБА_32 перед нею, тоже боком до них. Бачив, як він нахилився і поцілував ОСОБА_18 в губи, потім пішов з кущів до ОСОБА_30 з ОСОБА_26 , яка вже вийшла з кущів. Куди ділась ОСОБА_13 , не знає. У Єви було багато листя, тому могла не бачити. Часто гуляли на естакаді, часто до них виходив дядя ОСОБА_32 , але нічого такого не спостерігали, максимум міг бути п`яним. ОСОБА_33 вів себе якось странно. Раніше також обіймав дівчат і цілував майже так. Говорив батькам, що він іноді обіймає дівчат або шуткує. Не багато злякався, так як не подобається, тому пішов у кущі, наблюдав, коли б він пішов, вийшов би. В цей день дядя ОСОБА_32 виходив двічі. Перший раз просто поговорив з ними, сказав, щоб вони не ламали соняшники, при цьому ОСОБА_41 був на естакаді. Соня поряд, ОСОБА_12 був вдома, раніше приходив, але в цей день його не було взагалі. Пам`ятає, що виходив двічі, що було на другий раз, не пам`ятає. Було густе листя, у Єви було більше листя, тому він бачив краще. З ОСОБА_26 роз-биралися з приводу м`яча. Соня переглядала непристойні відео, показувала всім. Розповідала, що дивиться фільми для дорослих з 5 років у батьків. Раніше дядя ОСОБА_32 говорив, що небезпечно перебувати на естакаді, але 1 раз. В цей день вийшов, тому що мабуть просто кричали, стрибали з естакади. В той день ОСОБА_14 взагалі не було. Де він був, не пам`ятає, вдома чи поїхав на Харків. Зазвичай був у Харкові. Коли дядя ОСОБА_32 вийшов, вже був у кущах. Тільки гримнула калітка, відразу пішов у кущі. Йому було погано видно лице, навіть макушку погано видно, тільки по брови. Бачив, що вона зімкнула губи. Він не підіймав ОСОБА_18 , опустився, наклонився. Такі дії бачив лише у фільмах для дорослих, коли мама дивилась. 
Обвинувачений зауважив, що дитина переплутала події, які відбувались в серпні, тому що в травні соняшників не має. Виходив, так як вони виражалися нецензурною лайкою, навіть вчителька робила з цього приводу зауваження. Полуницю вони рвали самі в інший день. Якщо і угощала, то його дружина. Не обнімав дітей жодного разу. 
Під час проведення слідчого експерименту 25.05.2023, 09:19-09:34, свідок ОСОБА_58 показав, що 17.05.2023 в другій половині дня гуляв по вул. Коцюби в с. Костів з однолітками та сусідами ОСОБА_31 , ОСОБА_53 і ОСОБА_21 . Близько 20:00 гуляли біля естакади біля будинку АДРЕСА_2 , де проживає дядя ОСОБА_32 . В цей час почули стукіт воріт. Боявся дядю ОСОБА_47 , бо він постійно чіплявся до них. Забіг до кущів поряд, Єва також забігла за кущі, ОСОБА_31 пішов по дорозі в сторону дому, ОСОБА_21 не встигла втекти, бо її за руку схопив дядя ОСОБА_32 , розвернув обличчям до себе, обійняв її обома руками за талію та долонею правої руки гладив за сідниці, почав цілувати, але він відволікся на ОСОБА_43 , яка стояла поряд за кущем, а коли розвернувся, то вже дяді ОСОБА_27 у ОСОБА_21 не було. Пішов в сторону дому, де зустрів ОСОБА_60 та ОСОБА_21 , яка плакала. ОСОБА_33 раніше цілував дівчат в руки та щічки, але такого раніше не робив. 
Суд приймає до уваги, що свідку запропоновано показати дії та обставини, які мали місце 17.05.2023 близько 20:00. 
Суд погоджується із зауваженням сторони захисту, що свідок не був очевидцем подій, які стали підставою для обвинувачення, що не узгоджується з вимогами ч.5 ст.95 КПК України та свідчать про недопустимість доказу.
Свідок ОСОБА_61 – вчитель початкових класів в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_20 не знає, ОСОБА_13 навчається і ліцеї з 2019 року, класним керівником була до травня 2023 року, коли вона закінчила початкову школу. Навчалася як звичайна дитина, весела товариська, домашнє завдання виконує чітко, без поважних причин уроки не пропускає, претензій не було. Батьки відвідують збори, контролюють онлайн навчання. Був випадок, коли сусідські діти приєднали її до групи, де ображали нецензурною лайкою. Звернулася до мене. Нецензурної лайки за нею не замічала. Школу не відвідували, окрім випускної години. Не було, щоб в приміщенні школи переглядала непристойні відео, про те, що сталося, дізналася від поліції. Очне навчання 1-й і трішки 2-го класу, далі – дистанційна. Діти можуть фантазувати, обмовляти, але не замічала. В класі не дозволяє користуватися гаджетами, тільки зателефонувати батькам, коли йдуть додому. Можливо зараз не дружать, але тоді товаришували. З приводу образ зі сторони однокласника у групі із вулиці Соня звернулась одночасно до поліції і до неї, провела бесіду, той однокласник будь-кого може образити, для нього це характерно. 
Свідок ОСОБА_62 – староста повідомила, що ОСОБА_20 приймає активну участь в житті села, ОСОБА_18 не знає. Добра, порядна, великої душі людина. З усіма доброзичливо спілкується, під час спілкування може покласти руку на плече, що можна сприйняти як обійми. Знає, що біля його будинку є естакада, хто побудував не знає, звернень, що діти граються на ній та можливих конфліктів з цього приводу не було. Проста, відкрита людина, не вважає, що його дії свідчать про наявність сексуального насильства. З приводу конфлікту нічого не відомо. Чи може ОСОБА_13 обмовити, не знає. 
Свідок ОСОБА_63 – домогосподарка повідомила, що з ОСОБА_20 співмешкають 15 років, разом проживають у належному їй будинку. ОСОБА_18 бачила в селі, але хто, що, не знає. В с. Костів проживають з 2019 року, чоловік працював на Укрпошті. Побудував естакаду близько 3-х років назад на належній їй земельній ділянці. Часто приходять діти, граються, бігають, робили зауваження, якщо заходили у садок. Естакада знаходиться в кущах, виходить на дорогу. Ніхто не дивився за дітьми. 17.05.2023 зранку гостювали в Манченках, після обіду близько 14-15 повернулися, чоловік управлявся у дворі, а вона готувала вечерю в хаті. Не бачила, щоб він вживав алкоголь. Чула, що діти граються, розмову чоловіка з дітьми. Під вечір прибігли 2 сусідки, що чоловік ніби то обнімав і цілував дівчину, що зараз приїде поліції, будуть з нами розбиратись. Навіть сказати нічого не могли, як вони пішли. Чоловік сказав, що прогнав з естакади, так як боявся, що попадають з естакади. Діти вживали нецензурну лайку. Не робила зауваження, так як у них є батьки для цього. ОСОБА_20 робив зауваження, що нецензурно виражались, стрибали з естакади, переживав, щоб ноги не зламали. особливо ОСОБА_12 . Ніяких похабних емоцій не замічала. Раніше нецензурною лайкою виражались, а в той день прогнав лише від естакади. Всякі діти при-ходили, не зважали, робили свою роботу. Не могла зрозуміти, що вони хотять, не дали навіть рота відкрити, щоб з`ясувати причину. Зрозуміла, що чоловік прогнав дітей із естакади. ОСОБА_12 хотів перестрибнути між плитами 1,5м, міг впасти, побачив, тому прогнав дітей. Скільки і хто, не говорив. Бачила, що сиділи за двором, тому знає, де проживають. ОСОБА_13 розмовляє на російській, приїжджа, на дорослих не реагували, начеб то виганяла їх не із свого садка. 
Свідок ОСОБА_64 пояснила, що ОСОБА_20 батько, не біологічний, знає з 6 років, удочерив, виховував до її одруження в 21 рік. Близько 3-х років жили з батьками, після чого розлучились. В батька було 2 рідних доньки і з`явився брат, всіх виховував у любові, все порівну, всього було достатньо, їсти, пити, на море їздили, ніколи не торкався, не цілував, не підглядав. До цього часу приїжджає постійно в гості, син 18, донька 9, завжди з радістю його чекають. Щодо цих подій батько розповідав, що хотів допомогти, щоб діти не вдарились, щоб не постраждали, можливо якось неправильно доторкнувся, але дії батька правомірні. Естакада небезпечна, я б свої дітей туди не пустила. Чуйна, добра людина. Всі діти люблять його, поважають. Четверо дітей, 6 онуків. Звернула увагу, що інкриміновані йому дії з приводу торкання дівчат для нього неприпустимі. Про поцілунки ніхто нічого не говорив. 
Свідок ОСОБА_65 – мати обвинуваченого повідомила, що син має 3 доньки, в 1993 після смерті дружини виховував сам 2 доньки протягом року, згодом удочерив ОСОБА_66 . Сімейних сварок, які б порушували особисте пространство, інтереси доньок, не було. В 2021 році помер син, виховує його доньку, так як мама позбавлена батьківських прав. ОСОБА_20 допомагає матеріально, фактично утримує, так як має із доходів лише 2500 пенсії. До вирішення цієї ситуації внучка проживає з нею, згодом буде опікуватись ОСОБА_20 . Не помічала в його діях сексуальний потяг. 
Свідок ОСОБА_67 – друг дитинства, пенсіонер повідомив, що від ОСОБА_20 дізнався, що він вийшов з двору, так як дітвора кричала на естакаді, яка не приспособлена для дитячих ігор. Вони стрибали, він - стійте, зняв хлопчика, потім дівчинку. Через час мати приходить, що хотів зґвалтувати, приїжджали поліцейські. Згодом приходили з друзями битись. Має сина, знають друг друга з дитинства, дружили з дітьми. Така трагедія, дружина померла, сам виховував дітей. Не вірить, для нього був шок. Сексуального потягу не бачив. Все життя за кермом, трудяга, 6 онуків, всі їдуть до нього за допомогою. Весь час проживав в Манченках, наразі в Костіві. Не тільки спілкуються по телефону, а й зустрічаються коли тепло, в основному у ОСОБА_20 в Костіві, так як у нього хороша природа. Не раз бачив дітей. 
Свідок ОСОБА_68 повідомила, що ОСОБА_20 кум з 1985 року. З його слів знає про ці події, що боявся, що діти травмуються, літом 2023 року, точно не пам`ятає. Розповідав, так як дружать, очевидцем не була. Зняв дівчинку з естакади, тоді ж розповідав. Робив зауваження, що нецензурно виражаються, явно неприязні відносини, захотіли скористатися ситуацією, покарати, так можна кого завгодно оклеветать. Має 2 дітей, виросли разом з дітьми ОСОБА_20 . Він дуже любить дітей, якихось дій сексуального характеру не бачила. Супи варив, пироги пік дівчаткам, поки не з`явилася у нього жінка з дочкою, яка до цього часу називає його батьком, ніколи не скаржилась. Роботяга, не жадний, допомагав постійно. Їздить до внуків ОСОБА_69 (прийомної дочки), яка також виховує дівчинку, працює на шкільному автобусі. Надіється суд прийме вірне рішення. 
Свідок ОСОБА_70 повідомив, що ОСОБА_20 знає з дитинства, товариські відносини. Не очевидець. Зі слів ОСОБА_20 знає, що його звинувачують, що якусь малолітню дівчинку домагався. Посміявся, так як це безглуздо. Після інсульту в минулому році сам виховав 2 дітей, завжди нагодовані, охайні, чисті, не далеко проживали, старші діти спілкувалися. Насильницьких дій не замічав. 
Під час складення досудової доповіді органом з питань пробації встановлено, що ОСОБА_3 проживає зі співмешканкою ОСОБА_71 в домоволодінні, яке належить їй. Зі слів обвинуваченого здобув повну середню освіту, після чого одразу почав працювати, а в 1980 році був призваний на службу в армію. Наразі пенсіонер, працює водієм господарчої групи відділу освіти Валківської міської ради. Коштів, які заробляє, йому вистачає на життя. Вміє раціонально використовувати грошові кошти.
З довідки КНП "Валківська центральна лікарня», ОСОБА_3 на "Д" обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Під час проведення бесіди з обвинуваченим встановлено, що особа вміє контролювати свої емоції. Обвинувачений зазначив, що алкогольні напої та наркотичні засоби не вживає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Наявних психічних розладів немає. Під час бесіди поводив себе спокійно та врівноважено. Не підтримує зв`язків з особами з антисоціальною поведінкою. Близькі родичі до кримінальної відповідальності не притягувалися. Має матір похилого віку, на утриманні якої неповнолітня онука, яким ОСОБА_3 допомагає фінансово. З співмешканкою стосунки добрі, з рідними та близькими підтримує теплі родинні відносини. 
В інформації КЗ "Центр надання соціальних послуг Валківської міської ради", ОСОБА_3 не отримував послугу соціального супроводу та інші соціальні послуги згідно Державних стандартів. Повідомлень щодо факту вчинення насильства в сім?ї не надходило, сам не звертався. 
За характеристикою з місця проживання, ОСОБА_3 за час проживання на території старостату зарекомендував себе добре, скарги щодо неправомірних дій не надходили, приймає участь суспільному житті громади, на початку війни був членом "Самоорганізованої оборони від мародерства" Костівського старостинського округу. Доброзичливий, товариський, легко знаходить спільну мову з людьми, з сусідами знаходиться в добрих стосунках, його можна вважати надійним товаришем і другом, готовим надати допомогу в скрутній ситуації. Негативних проявів в його поведінці не помічено. 
В характеристиці з місця роботи, ОСОБА_3 до своїх професіональних обов`язків ставиться відповідально. Працює старанно, відповідально підходить до виконання завдань, дотримується термінів виконання. Не порушує правил внутрішнього трудового розпорядку. Доган і стягнень не має. Ділові та професійні якості проявляє на найвищому рівні. Завжди приходить на роботу вчасно і виконує свої обов`язки якісно. У порушенні техніки безпеки помічений не був. Характер мас спокійний та врівноважений. В колективі користується повагою та авторитетом. З колегами спілкується ввічливо та підтримує дружні стосунки. Завжди ввічливий, тактовний, веселий. 
Проведено опитування співмешканки обвинуваченого ОСОБА_71 , яка характеризує його, як добру, чуйну, працьовиту людину, гарного чоловіка та батька. Спокійна і врівноважена людина. 
В ході проведення опитування ОСОБА_72 , характеризує обвинуваченого, як доброго, відповідального, працьовитого та порядного сім`янина, який заслуговує на довіру. 
За повідомленням ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, скарг від громадян щодо його поведінки не надходило. Зв`язків з особами, які ведуть аморальний спосіб життя громадянин ОСОБА_3 не підтримує, до адміністративної відповідальності не притягувався. Серед рідних, близьких, знайомих та друзів осіб з антисоціальною поведінкою немає.Має позитивні плани на майбутнє. 
Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, відсутність історії правопорушень, наявність факторів, які можуть впливати на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, при умові, що провина обвинуваченого буде доведена, на думку органу пробації, доцільно застосувати покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства. При цьому, на думку органу пробації, виконання покарання у громаді, можливе при умові застосування до обвинуваченого соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи, із метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень: проведення постійних профілактичних бесід, надання іншої практичної допомоги працівниками органу пробації. У разі, якщо суд дійде висновку про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, пропонуємо, окрім обов`язків визначених ч.1 ст.76 КК України, додатково покласти на нього обов`язок п.2 ч.3 ст.76, КК України.
В зауваженнях на досудову доповідь, обвинувачений не погодився з тим, що під час складання доповіді представником органу пробації констатований факт вчинення злочину, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України та визначено ризик вчинення повторного злочину, чим порушені його Конституційні права та принцип презумпції невинуватості, зафіксований положеннями ч.2 ст.2 КК України. 
Наполягає, що не вчиняв інкримінованого йому злочину, відсутні будь-які прямі/непрямі докази, які б підтверджували умисел на вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України. 
Зауважив, що після смерті дружини в 1993 році самостійно виховував двох малолітніх доньок, яких жодного разу в житті не образив і не дав можливості образити їх іншим. Також став батьком для доньки другої дружини, виховував її як рідну, остання будучи вже дорослою підтримує зі ним дружні стосунки, а її діти вважають його своїм дідусем. В 2021 році помер рідний брат, у якого залишилася неповнолітня донька, ОСОБА_73 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якої не займається її вихованням, в зв`язку з чим племінниця проживає разом зі своєю бабусею (його матір`ю) та перебуває на його утриманні. Наразі збирає документи для оформлення опіки над племінницею. 
Як свідомий громадянин, батько чотирьох дітей та дідусь десяти онуків має вкрай негативне ставлення до осіб, які вчиняють злочини, пов`язані з сексуальним насильством, вважає такі злочини ганебними та недопустимими. А факт звинувачення його в такому злочині принижує його честь і гідність, руйнує його соціальні якості, побудовані справами та вчинками протягом всього життя. 
За результатами проведення судово-психологічної експертизи, висновок експерта №19775 від 27.10.2023, психологічний аналіз змісту показань ОСОБА_5 про обставини ситуації, що досліджується, свідчить про те, що вони послідовні, взаємно доповнювані, носять конкретно-описовий характер, що характерно для дітей цього віку. Описання у показаннях специфічних ознак події, таких як місце, запах алкоголю від чоловіка, власні дії та дії друзів під час та після ситуації, що досліджується, свідчать про її орієнтування щодо фактичного боку обставин ситуації.
На підставі результатів психодіагностичного обстеження малолітньої ОСОБА_5 , з урахуванням матеріалів, які її характеризують, основними індивідуально-психологічними особливостями, що притаманні її особистості на даному етапі розвитку, є: розвиненість рівня інтелектуального розвитку, функціонування пізнавальних процесів (пам`яті, уваги, мислення, сприйняття) відповідно до меж її вікової норми, емоційна нестійкість, лабільність настрою (швидка зміна емоцій від позитивних до негативних), доброзичливість, товариськість, чутливість до критичного або негативного ставлення з боку значущих оточуючих (сензитивність), залежність від значущих дорослих і середовищних впливів (в силу віку), вікова незрілість емоційно-вольової сфери, обмеженість досвіду дій у незвичних ситуаціях, що обумовлює ускладнення всебічного орієнтування у незвичних ситуаціях та прийняття вірного рішення, недостатня сформованість уявлень про соціальні норми і правила поведінки, характерна для дітей її віку.
Враховуючи сукупність ознак індивідуальних властивостей психічних процесів ОСОБА_5 , констатується відповідність рівня її психічного розвитку віковій нормі, що дозволяє малолітній адекватно сприймати, запам`ятовувати і відтворювати події, які відбувалися з нею та оточуючими, давати правильну конкретно-описову характеристику того, що відбувається, без глибокого розуміння внутрішнього змісту дій оточуючих. 
Також слід зазначити, з аналізу матеріалів, наданих на дослідження, випливає, що наявні в матеріалах кримінального провадження №12023221050000130 відомості про вчинення дій сексуального характеру стосовно ОСОБА_5 . ОСОБА_3 носять нечіткий та суперечливий характер, немає юридичної оцінки ситуації та не встановлено процесуальний статус особи, на дії якої посилається ОСОБА_5 . На момент дослідження органом досудового розслідування не встановлено особу, яка підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру стосовно малолітньої ОСОБА_5 . Громадянин ОСОБА_3 , згідно з матеріалами, наданими на дослідження, має статус свідка. Ситуація, яка досліджується по справі, ще чітко не з`ясована та встановлюється слідством, що не дає можливості проаналізувати повно, всебічно та об`єктивно поведінку й емоційний стан ОСОБА_5 . 
Методика експертної оцінки здатності потерпілої від статевих злочинів правильно розуміти характер та значення скоюваних із нею дій та здійснювати опір, передбачає аналіз поведінки потерпілої в ситуації посягання на її статеву недоторканість з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, життєвого досвіду, ступеню обізнаності про біологічні, соціальні та морально-етичні наслідки статевого життя, особливостей протікання кримінальної ситуації та особливостей протиправної поведінки підозрюваного (обвинуваченого). Для проведення повного дослідження, надання обґрунтованого та об`єктивного висновку судово-психологічної експертизи з питань, що зазначені у постанові слідчого, необхідною умовою є чітке встановлення органом досудового розслідування ситуації правопорушення, особливостей поведінки підозрюваного (обвинуваченого) та поведінки потерпілої в зазначеній ситуації. 
Отже, у наданих на дослідження матеріалах ситуація, яка досліджується за справою, викладена змістовно обмежено, чітко не з`ясована та не встановлена слідством. Зазначене виключає можливість встановити здатність малолітньої потерпілої ОСОБА_5 правильно розуміти характер та значення скоюваних з нею дій та здійснювати опір, у ситуації, яка розслідується за даним кримінальним провадженням. 
Таким чином, в межах наданих на дослідження матеріалів, надати відповідь на питання про те, чи здатна малолітня потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виходячи з рівня її розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей і емоційного стану, правильно розуміти характер та значення скоюваних з нею дій та здійснювати опір у досліджуваній по справі ситуації - не виявляється можливим.
Основними індивідуально-психологічними особливостями, що притаманні особистості малолітньої ОСОБА_5 , яка знаходиться у процесі формування є: розвиненість рівня інтелектуального розвитку, функціонування пізнавальних процесів (пам?яті, уваги, мислення, сприйняття) відповідно до меж її вікової норми, емоційна нестійкість, лабільність настрою (швидка зміна емоцій від позитивних до негативних), доброзичливість, товариськість, чутливість до критичного або негативного ставлення з боку значущих оточуючих (сензитивність), залежність від значущих дорослих і середовищних впливів (в силу віку), вікова незрілість емоційно-вольової сфери, обмеженість досвіду дій у незвичних ситуаціях, що обумовлює ускладнення всебічного орієнтування у незвичних ситуаціях та прийняття вірного рішення, недостатня сформованість уявлень про соціальні норми і правила поведінки, характерна для дітей її віку. 
Враховуючи сукупність ознак індивідуальних властивостей психічних процесів ОСОБА_5 , констатується відповідність рівня її психічного розвитку віковій нормі, що дозволяє малолітній адекватно сприймати, запам`ятовувати і відтворювати події, які відбувалися з нею та оточуючими, давати правильну конкретно-описову характеристику того, що відбувається, без глибокого розуміння внутрішнього змісту дій оточуючих.
Надати відповідь на питання «Чи здатна малолітня потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виходячи з рівня її розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей і емоційного стану, правильно розуми характер та значення скоюваних з нею дій та здійснювати опір» - не виявляється можливим з причин, наведених у дослідницькій частині висновку.
Суд, оцінивши наявні докази, визнав їх недостатніми для встановлення в діях обвинуваченого елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України. 
У широкому значенні слова під сексуальним насильством слід розуміти зґвалтування, сексуальне рабство, примусове оголення, приниження сексуального характеру та інші дії сексуального характеру. Наслідком цього стає не лише зазіхання на права, які охороняє закон (життя, здоров`я, статева недоторканність та свобода), у момент посягання, а й виникнення надалі різних фізичних та психологічних травм. Дії винної особи спрямовано безпосередньо на потерпілу/потерпілого.
Як приклад сексуального насильства в розумінні ст. 153 ККУ, такі дії: примус до спостереження за сексуальним насильством (у широкому розумінні), сексуальні домагання, примусове оголення та утримання особи в роздягнутому вигляді, обшук особами протилежної статті, примус до спостереження за оголеними людьми тощо.
Серед ознак таких дій можна виділити наступні: а) посягають на статеву недоторканність та свободу; б) насильницький характер; в) відбуваються без добровільної згоди потерпілої особи; г) відбуваються без проникнення в тіло іншої особи.
Аналізуючи диспозицію ст. 153 КК України, доходимо висновку, що пасивна поведінка сексуального характеру не вважатиметься кримінально протиправною в розумінні цієї статті, адже законодавцем криміналізовано лише «дії сексуального характеру», які за своєю суттю є активною фізичною поведінкою і не можуть проявлятися в бездіяльності. До того ж, аналізуючи наслідки вчинення сексуального насильства, слід відзначити, що травму не завжди спричиняє якийсь один випадок, травма виникає, як реакція на постійні страждання чи неминуче насильство.
В п.15 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», сексуальне насильство — це одна з форм домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканности особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності
Якщо такі дії не охоплено ст. 153 КК України, але вони підпадають під розуміння сексуального насильства, визначеного Законом, то до особи, яка вчинила такі дії, застосовуються такі види відповідальності, як - от цивільна у вигляді відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих унаслідок такого насильства.
Очевидно, що таке діяння вчиняється з умисною формою вини.
ЄСПЛ в своїй практиці зазначає, що при вирішенні питання, чи було провадження в цілому справедливим, до уваги повинно братися, чи була забезпечена реалізація права на захист. При вирішенні цього питання до уваги повинно братися, чи мав обвинувачений можливість спростовувати справжність доказів та заперечувати проти їх використання. Крім того, до уваги повинна братися якість доказів, включаючи обставини, за яких ці докази було отримано, зокрема сумніви в достовірності цих доказів (« Dusko Ivanovski v . the FYRM », п. 42; «»; « Bykov v . Russia », п. 91; « lee Davies v Belgium », п. 42).
Свої права, передбачені КПК України підозрюваний, обвинувачуваний або його захисник може реалізувати лише у кримінальному провадженні, а відтак позбавлення сторони захисту приймати участь та задавати запитання під час допиту потерпілої є порушенням права на захист.
Крім того, оцінюючи показання свідків суд зазначає, що вони базуються на припущеннях та є суперечливими, мають сумнівний характер щодо їх відповідності фактичним обставинам кримінального провадження та іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, а тому у відповідності до ст.89 КПК України не можуть бути визнані судом, як допустимі докази. 
Суд вважає слушними зауваження захисника, що обвинувачення змістовно обмежено, чітко не з`ясовано та не встановлено органом досудового розслідування, а прокурором не доведено в судовому засіданні. 
Жодних доказів того, що дії ОСОБА_3 мали ознаки насильницьких, до того ж сексуального характеру, які б знаходилися в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків, суду не надано.
Виходячи із встановлених судом фактичних обставин, суд приймає до уваги, що інших доказів, які б спростовували показання обвинуваченого ОСОБА_3 та ставили під сумнів їх правдивість, не зібрано. 
Докази, на підставі яких стороною обвинувачення доводилась винуватість обвинуваченого, не є безперечними та переконливими, а тому відсутні законні підстави для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні.
При оцінці інкримінованих у винуватість ОСОБА_3 дій, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який за місцем постійного проживання характеризується виключно з позитивної сторони, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.
За встановлених фактичних обставин, виходячи із закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, суд доходить висновку про недоведеність винуватості обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні. 
Цивільний позов не заявлено. 
Речові докази та судові витрати відсутні. 
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371,373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати не винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, та виправдати за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя                      ОСОБА_1