ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026	Справа № 910/14945/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Батій О.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу
за позовом Компанії «The Clever Trans Spolka z Organiczona Opdowiedzialnoscia»/Товариства з обмеженою відповідальністю «Зе Клевер Транс» 
до Громадської організації «Солідарна справа громад» 
про стягнення 13869,00 євро

за участю представників:
від позивача: Кухаренко О.В.
від відповідача: не з`явився
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулася Компанія «The Clever Trans Spolka z Organiczona Opdowiedzialnoscia»/Товариство з обмеженою відповідальністю «Зе Клевер Транс» (далі - ТОВ «Зе Клевер Транс», позивач) до Громадської організації «Солідарна справа громад» (далі - ГО «Солідарна справа громад», відповідач) про стягнення заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом № 2903-1 від 13.04.2023 в сумі 13869,00 євро, що еквівалентно 678101,18 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним контрактом в частині сплати вартості наданих послуг з перевезення вантажу за заявками № IV1 та № IV2, а також з відшкодування додаткових витрат, понесених позивачем у зв`язку з перевезенням та зберіганням вантажу на складі митного терміналу.
У позові ТОВ «Зе Клевер Транс» просить стягнути з відповідача вартість фрахту за заявками № IV1 та № IV2 в загальній сумі 4 100 євро, що еквівалентно 200 462,54 грн; пеню в сумі 8 528 євро, що еквівалентно 416 962,06 грн; витрати зі сплати штрафу в сумі 750 євро, що еквівалентно 36 669,98 грн; витрати за зберігання вантажу в сумі 491 євро, що еквівалентно 24 006,61 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2025 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 19.02.2026, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.
Представник відповідача до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення або про розгляд справи без його участі до суду не подав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача згідно з положеннями ч. 3 ст. 202 ГПК України, за змістом яких суд розглядає справу за відсутності учасника справи у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Отже, розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Зе Клевер Транс» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Установлено, що 13.04.2023 між ТОВ «Зе Клевер Транс» (експедитор) та ГО «Солідарна справа громад» (замовник) був укладений зовнішньоекономічний контракт № 2903-1 (далі - контракт), предметом якого є відносини сторін, що виникають при транспортному обслуговуванні вантажів, що надаються експедитором замовнику для транспортування в міжнародному сполученні автомобільним транспортом (п. 1.1 контракту).
Відповідно до п. 1.2, 1.3 контракту кількість та рід вантажу, маршрути, відправники вантажу та вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, суми фрахту обумовлюються разовими заявками (додатками), які є невід`ємною частиною цього контракту, додатково перед кожним конкретним перевезенням або групою перевезень. Допускається отримання заявки факсом або електронною поштою (е-mail).
Згідно з п. 2.1, 2.2 контракту ціни за цим контрактом встановлені у євро. Ціни, що відповідають конкретному перевезенню (групам однотипних перевезень), наведені в разових заявках (додатки до цього контракту).
Пунктом 2.4 контракту визначено, що підтвердженням факту надання послуг є відмітка вантажоодержувача на TTH/CMR про отримання вантажу.
У п. 2.5 контракту сторони передбачили, що по факту надання експедитором послуг замовнику відповідно до умов цього договору, сторонами складається та підписується акт приймання - передачі виконаних робіт/наданих послуг, в якому вказується: перелік наданих послуг; строк, протягом якого надавалися відповідні послуги; загальний розмір вартості послуг, що підлягає оплаті.
Відповідно до п. 3.2, 3.3 контракту оплата провадиться на підставі рахунку експедитора. Термін оплати визначається відповідно до умов, зазначених у заявці. Якщо в заявці таких умов не визначено, то оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту одержання рахунку на оплату за виконані перевезення на e-mail замовника. Погоджена оплата після вивантаження товару. Валюта сплати - євро (п. 3.4 контракту).
Пунктом 5.9 контракту визначено, що замовник зобов`язаний вчасно у порядку, передбаченому цим контрактом, сплатити належну винагороду експедитору, суму перевезень, а також відшкодувати документально підтверджені додаткові витрати, понесені експедитором на користь замовника з метою виконання цього контракту.
Згідно з п. 8.1, 8.2 контракту претензії та суперечки, що стосуються виконання цього контракту, будуть вирішуватись сторонами шляхом переговорів та консультацій. У разі відсутності прийнятного для сторін вирішення спори підлягають вирішенню в судовому порядку за місцем знаходження відповідача відповідно до міжнародного права.
За змістом п. 11.1 контракту цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2023 або до виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо жодна зі сторін не заявила про розірвання договору за 2 місяці до кінця строку його дії, договір автоматично продовжується на наступний календарний рік (п. 11.2 контракту).
Дослідивши зміст укладеного сторонами правочину, суд встановив, що він є договором транспортного експедирування, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, яка набрала чинності для України 17.05.2007.
Відповідно до ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція) ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.
Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR).
Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (автомобільних), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Матеріали справи свідчать, що в межах контракту сторони погодили заявки на перевезення вантажу, зокрема:
- заявка № IV1 від 21.02.2025, відповідно до якої ТОВ «Зе Клевер Транс» надає ГО «Солідарна справа громад» послуги транспортно-експедиційного перевезення вантажу -IVECO LMV по маршруту Англія-Нідерланди-Німеччина-Польща; дата і час завантаження - 24.02.2025; дата доставки - 27.02.2025; сума фрахту - 3250 євро; умови оплати - протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунка за виконане перевезення на електронну адресу замовника; експортна та транзитні декларації - оформлюються експедитором.
- заявка № IV2 від 01.04.2025, відповідно до якої ТОВ «Зе Клевер Транс» надає ГО «Солідарна справа громад» послуги транспортно-експедиційного перевезення вантажу -IVECO LMV по маршруту Польща (Томашув-Мазовецький) - Польща (Біла Підляська); дата і час завантаження - 03.04.2025; дата доставки - 04.04.2025; сума фрахту - 850 євро; умови оплати - протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунка за виконане перевезення на електронну адресу замовника; експортна та транзитні декларації - оформлюються експедитором.
Як свідчать матеріали справи, відповідач отримав вищезазначені послуги, що підтверджується оформленими перевізними документами - міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) та актами приймання-передачі № IV1 від 27.02.2025 на суму 3250 євро та № IV2 від 04.04.2025 на суму 850 євро. 
При цьому згідно з умовами контракту позивач виставив відповідачу рахунки на оплату послуг з перевезення № 06/02/2025 від 18.02.2025 та № 01/04/2025 від 04.04.2025. 
Зазначені вище документи були надіслані позивачем електронною поштою на адресу: antonina.buzilo@gmail.com, що обумовлена в контракті реквізитами відповідача.
Зі свого боку відповідач, отримавши вказані документи щодо виконання послуг за його заявками, будь-яких письмових чи усних зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт не надав, водночас, акти наданих послуг не підписав та не сплатив. 
Разом з тим пунктом 2.6 контракту передбачено, що акт повинен бути підписаний замовником та направлений експедитору протягом 3 робочих днів з дати його отримання електронною поштою або 7 днів з дня направлення акту рекомендованим листом. Відправка акту по e-mail має юридичну силу. У випадку ненадання послуг або надання послуг у іншому обсязі, ніж це зазначено у акті, замовник має надати мотивовану відмову від підписання акту у той самий строк.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.09.2023 у справі № 910/5352/21, відсутність підпису на акті або заявці не позбавляє документа юридичноі? сили, якщо послуги були надані, отримані та не оскаржені в установленому порядку. Верховнии? Суд підкреслив, що передання і прии?няття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором, у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприи?няття робіт у строк, визначении? договором. 
Отже, оскільки відповідач мотивованої відмови від підписання актів не надав та свої зобов`язання з оплати вартості фактично наданих послуг за заявками № IV1 від 21.02.2025 та № IV2 від 01.04.2025 не виконав, у нього утворилася заборгованість в сумі 4 100 євро (3250 + 850).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Оскільки відповідач доказів належної оплати вартості експедиторських послуг не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ГО «Солідарна справа громад» заборгованості за заявками № IV1 від 21.02.2025 та № IV2 від 01.04.2025 у сумі 4 100 євро, є обґрунтованими.
При цьому суд враховує, що згідно зі ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Однак, хоча правовий режим іноземної валюти на території України і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає можливість здійснення платежів в іноземній валюті (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України, разом з тим сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Отже заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, відсутня.
Також у пункті 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. При визначені ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами. 
З урахуванням викладеного суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення заборгованості в іноземній валюті (євро) в сумі 4 100,00 євро, що еквівалентно 200 462,54 грн з урахуванням офіційного курсу НБУ, який на дату подачі позову (01.12.2025) становив 48,8933 грн за 1 євро.
Крім вказаної заборгованості позивач заявив до стягнення пеню в сумі 8 528,00 євро, нараховану відповідачу за порушення основного зобов`язання у період з 01.05.2025 по 25.11.2025.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частинами 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У даному випадку, оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, а умовами контракту передбачена сплата пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу і сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути з відповідача також пеню в іноземній валюті. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 757/6367/13-ц.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Водночас, згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Поряд з цим встановлено, що в пункті 3.7 контракту міститься умова про те, що у разі прострочення в оплаті проти погодженого терміну, експедитор вправі виставити замовнику пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожний прострочений день.
Отже вказана умова контракту суперечить вимогам закону щодо нарахування пені не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.
Також згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України (що діяв на час спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.
З урахуванням викладеного, здійснивши власний розрахунок пені згідно з передбаченим законом обмеженням строку нарахування неустойки та відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені в загальній сумі 644,20 євро (510,65 євро - за першою заявкою та 133,55 євро - за другою заявкою), що є меншим від заявленого позивачем розміру.
Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в сумі 644,20 євро, що в еквівалентному перерахунку відповідно до офіційного курсу НБУ на дату подачі позову (01.12.2025), становить 31 497,06 грн.
Крім того позивач просив стягнути з відповідача додаткові витрати у вигляді штрафу в сумі 750 євро, накладеного на митному терміналі під час виконання заявки № IV2 від 01.04.2025, та витрати, пов`язані зі зберіганням вантажу в сумі 491 євро.
Розглядаючи вказані позовні вимоги, суд встановив, що для виконання заявки № IV2 від 01.04.2025 позивач, в межах спільного договору про співпрацю, залучив до перевезення ТОВ «Гоздзік», що підтверджується наявним у справі відповідним замовленням від 02.04.2025.
03.04.2025 на виконання заявки № IV2 від 01.04.2025 ТОВ «Гоздзік» поставило під завантаження у м. Томашув-Мазовецькии? вантажівку з державним номерними знаками НОМЕР_1/ НОМЕР_2 .
04.04.2025 вантаж прибув до погодженого місця розвантаження - митного складу в м. Біла Підляська (Польща). Однак під час митного контролю при перевірці вантажу було виявлено відсутність VIN-коду на транспортному засобі IVECO LMV, який перевозився за контрактом № 2903-1 від 13.04.2023.
Так, співробітники Тереспільської поліцейської дільниці, отримавши інформацію від співробітників Люблінської митниці та податкового управління про можливість підробки VIN-коду IVECO LMV, який перевозився за контрактом № 2903-1 від 13.04.2023, провели процесуальні дії у митному відділенні, що полягали у вилученні вищезгаданого транспортного засобу через обґрунтовану підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 306 Кримінально-процесуального кодексу Польщі.
У зв`язку з виявленням даного порушення Люблінське митно-податкове управління звернулося до районної прокуратури м. Біла Підляська із клопотанням про вилучення та арешт предметів у відповідному кримінальному провадженні № 4166.4.Ds.408.2025, після чого вантажівка ТОВ «Гоздзік» з державним номерними знаками НОМЕР_1/ НОМЕР_2 разом з вантажем - IVECO LMV була вилучена і арештована, що вбачається з постанови раи?онноі? прокуратури в м. Біла Підляська (серія AAU № 00029764) про арешт майна від 14.04.2025, а на ТОВ «Гоздзік» накладено штраф у сумі 750 євро.
На виконання вказаної постанови позивач сплатив штраф у сумі 750 євро, що підтверджується платіжним дорученням АТ «mBank» серія AAU № 00029764.
Крім того судом встановлено, що у зв`язку з вилученням митницею вантажу та арештом його прокуратурою в межах кримінального провадження, вказаний вантаж був переміщений на склад митного терміналу в м. Біла Підляська (Польща) для подальшого платного зберігання. 
Так, на підтвердження витрат за зберігання вантажу позивач надав рахунки-фактури № FV/516/2025/07 від 21.07.2025 на суму 865,92 злотих, № FV/563/2025/08 від 07.08.2025 на суму 305,04 злотих, № FV/650/2025/09 від 03.09.2025 на суму 305,04 злотих, № FV/737/2025/10 від 01.10.2025 на суму 295,20 злотих, № FV/831/2025/10 від 31.10.2025 на суму 305,04 злотих.
Вказані рахунки були оплачені позивачем повністю на суму 2 076,24 злотих (які в еквіваленті на час подачі позову становлять 491 євро), що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими квитанціями.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з нотою № 01/104/2025 від 04.04.2025 про відшкодування сплаченого штрафу в сумі 750 євро та повідомленням від 05.04.2025 про арешт вантажу та його переміщення на платний майданчик для зберігання.
Однак вказані звернення були залишені відповідачем без виконання та задоволення.
Згідно зі ст. 10 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор має право, зокрема, на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов`язки клієнта.
Згідно з п. 5.5 контракту замовник зобов`язаний перед завантаженням перевірити відповідність реєстраційних номерів транспортного засобу, технічного паспорту, П.І.Б. водія з посвідченням водія інформації поданої в заявці.
Відповідно до п. 5.6 контракту замовник зобов`язаний забезпечити своєчасне та належне оформлення товарно-транспортних, митних та інших документів, необхідних для безперешкодного проходження митного, ветеринарного, карантинного, екологічного та іншого контролю та здачі вантажу вантажоодержувачу, а також нести витрати, пов`язані з проходженням такого контролю.
Крім того в пункті 6.4 контракту сторони погодили, що замовник оплачує експедитору всі штрафи та пеню, пов`язані із затримкою транспортного засобу через неправильне (неповне) оформлення товарно-транспортних документів, штрафи за перевантаження автомобіля за пред`явленням відповідних підтверджень, витрати на отримання оплати експедитором.
Тобто з наведеного вбачається, що сторони встановили обов`язок відповідача компенсувати експедитору сплату вартості штрафів та понесених додаткових витрат при виконанні договору.
Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
У даному випадку понесені позивачем витрати у вигляді сплаченого штрафу в сумі 750 євро (що в еквівалентному перерахунку за курсом НБУ на дату подачі позову становить 36 669,98 грн) та витрати за зберігання вантажу в сумі 491 євро (що в еквівалентному перерахунку за курсом НБУ на дату подачі позову становить 24 006,61 грн) є реальними збитками, безпосередньо спричиненими неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за контрактом, відтак, останній має відшкодувати їх позивачу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо заявлених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом даної справи у суді, зокрема, на переклад документів у сумі 13 564,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Так, на підтвердження понесених витрат на переклад документів, долучених до позовної заяви, позивач надав: акти надання послуг № 324 від 22.10.2025 на суму 10 324,00 грн, № 325 від 10.11.2025 на суму 3 240,00 грн; рахунки на оплату № 324 від 22.10.2025 на суму 10 324,00 грн, № 325 від 10.11.2025 на суму 3 240,00 грн; платіжні інструкції № 250 від 22.10.2025 на суму 10 324,00 грн та № 256 від 10.11.2025 на суму 3 240,00 грн.
Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на послуги з перекладу, пов`язані з розглядом цієї справи, суд вважає, що вартість таких витрат є цілком обґрунтованою.
Разом з тим, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, вказані витрати, а також судовий збір за подання позовної заяви, суд покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки позов задоволено частково.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 90,08 євро, що в еквівалентному перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі позову складає 4 404,54 грн, та інші витрати, пов`язані з розглядом справи (витрати на переклад документів), у сумі 5 873,58 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Компанії «The Clever Trans Spolka z Organiczona Opdowiedzialnoscia»/Товариства з обмеженою відповідальністю «Зе Клевер Транс» до Громадської організації «Солідарна справа громад» про стягнення 13869,00 євро задовольнити частково.
Стягнути з Громадської організації «Солідарна справа громад» (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16, ідентифікаційний код 42992954) на користь Компанії «The Clever Trans Spolka z Organiczona Opdowiedzialnoscia»/Товариства з обмеженою відповідальністю «Зе Клевер Транс» (00789, Республіка Польща, м. Варшава, вул. Хуманська, буд. 8, оф. 3, ідентифікаційний код 365476116):
- основний борг у сумі 4100 (чотири тисячі сто) євро, що в еквівалентному перерахунку становить 200462 (двісті тисяч чотириста шістдесят дві) грн 54 коп. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі позову;
- пеню в сумі 644 (шістсот сорок чотири) євро 20 центів, що в еквівалентному перерахунку становить 31 497 (тридцять одна тисяча чотириста дев`яносто сім) грн 06 коп. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі позову;
- штраф у сумі 750 (сімсот п`ятдесят) євро, що в еквівалентному перерахунку становить 36669 (тридцять шість тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн 98 коп. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі позову;
- витрати за зберігання вантажу в сумі 491 (чотириста дев`яносто один) євро, що в еквівалентному перерахунку становить 24006 (двадцять чотири тисячі шість) грн 61 коп. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі позову;
- судовий збір у сумі 90 (дев`яносто) євро 08 центів, що в еквівалентному перерахунку становить 4404 (чотири тисячі чотириста чотири) грн 54 коп. за офіційним курсом НБУ станом на дату подачі позову, та судові витрати, пов`язані з перекладом документів, у сумі 5873 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят три) грн 58 коп.
У решті вимог - відмовити. 
Скорочене рішення оголошене в судовому засіданні 21 травня 2026 року.
Повне рішення складене 1 червня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя Головіна К.І.