Справа № 461/1702/26 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В. В. 
Провадження № 33/811/562/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Шокала В.С., представника Львівської митниці Хоми Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2026  року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України, 
в с т а н о в и в :
вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.
Виявлений, згідно протоколу №0258/UA209000/2026 від 17.02.2026 року, товар, а саме:
1) Кава в зернах з маркуванням Movenpick Caffe Crema Autentico вагою 1 кг, термін придатності до 05.2027 року, у кількості 172 упаковок;
2) Кава в зернах з маркуванням Movenpick Caffe Crema Schumli вагою 1 кг, термін придатності до 05.2027 року, у кількості 178 упаковок.
– повернуто ОСОБА_1 або уповноваженій нею особі.
Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 2698,12 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 гривень судового збору.
Згідно з постановою 16 лютого 2026 року близько 23 год. 38 хв. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «зелений коридор» пункту пропуску «Грушів – Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці, заїхав транспортний засіб марки "RENAULT" марки "TRAFIC" з РП Реєстраційний номер НОМЕР_1 в якому в якості водія слідувала гр. України ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», своїми діями заявила про відсутність в неї будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Під час проведення митного огляду у боксі поглибленого огляду, окрім особистих речей, в багажному відділенні автомобіля без ознак приховування було виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме:
1) Кава в зернах з маркуванням Movenpick Caffe Crema Autentico вагою 1 кг, термін придатності до 05.2027 року, у кількості 172 упаковок;
2) Кава в зернах з маркуванням Movenpick Caffe Crema Schumli вагою 1 кг, термін придатності до 05.2027 року, у кількості 178 упаковок.
Гр. ОСОБА_1 визнала її своєю власністю після митного огляду.
Відповідно до частин 4, 5, 6 ст. 366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 378 Митного кодексу України пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1-24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.
Товари, що не перевищували неоподатковувану норму для громадян були пропущені на митну територію України.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить змінити постанову Галицького районного суду м. Львова від 26.03.2026 в частині накладення стягнення у виді конфіскації товару та конфіскувати в дохід держави предмети вилучені згідно з протоколом.
В обґрунтування апеляційних вимоги покликається на те, що не погоджується з накладеним стягненням.
Зазначає, що у постанові суд не обгрунтував повернення вилучених предметів. ОСОБА_1 не було надано міжнародного сертифікату якості на переміщуваний товар, як це передбачено за умов належного декларування.
Представник Львівської митниці Хома Т.Б. апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась. Захисник Шокало В.С. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Шокало В.С. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, постанову судді першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доводи учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та представником митниці в апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо незгоди апелянта із накладеним стягненням, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, а тому на переконання апеляційного суду судом першої інстанції обґрунтовано накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів.
Застосоване до ОСОБА_1 стягнення лише у виді штрафу є достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника, відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав людини, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо того, що висновок суду першої інстанції є передчасним, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Л.Б. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя           Т.М. Урдюк