ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3976/26 Справа № 199/1729/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Авраменка А.М Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі – Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» про визнання факту бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А : 

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» про визнання факту бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
У березні 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення експертизи.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року клопотання позивача про призначення у справі судової психологічної експертизи задоволено частково.
Не погодившись з ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року скасовано, та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2025 року клопотання позивача про призначення у справі судової психологічної експертизи задоволено частково.
Призначено по цивільній справі №199/1729/25 (провадження №2/199/2389/25) за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» про визнання факту бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди судову психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз
На вирішення призначеної експертизи поставлено наступні питання: 
- Чи були спричинені ОСОБА_2 моральні страждання (моральна шкода) за наведених у позові обставин, а саме вказаною ним бездіяльністю майстра ОСОБА_3 , контролера ОСОБА_4 , контролера ОСОБА_5 в частині ненадання ОСОБА_2 оригіналу другого акту інвентаризації, що були складені 10 січня та 17 січня 2025 року? Якщо так, то якої тяжкості були спричинені моральні страждання (моральна шкода) та який можливий розмір становить грошова компенсація за завдану моральну шкоду? 
Витрати, пов`язані з проведенням призначеної судом експертизи, покладено на позивача. 
У задоволенні іншої частини клопотання –відмовлено.
На час проведення судової експертизи провадження у цивільній справі зупинено.
Не погодившись з ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2025 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі позивач  ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність ухвали суду в частині покладеної судом першої інстанції на нього оплати за проведення експертизи.
Позивач в апеляційній скарзі доводить, що в нього немає матеріальної можливості оплатити проведення вказаної експертизи 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України у цивільних і господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. Проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника. 
Згідно з ч. 7 ст. 72 ЦПК України експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з проведенням експертизи. 
Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. 
Як вбачається з викладеного та відповідних роз`яснень, наданих у абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року, оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. 
У роз`ясненнях, викладених у п. 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, також вказано, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи і настають наслідки, передбачені за ухилення від участі в експертизі. 
Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах. 
Як вбачається з приведених норм права, проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі - за рахунок замовника.
Колегія суддів зазначає, що підстави для звільнення від сплати судових витрат, встановлених в ст. 136 ЦПК України, не є абсолютними та не зобов`язують суд звільнити позивача від їх сплати, а лише надають йому право вчинити ці дії за умови, що майновий стан особи є незадовільним та створює істотні перешкоди для її доступу до правосуддя. Разом з тим, висновок експерта не є обов`язковим доказом для суду в цій справі та оцінюється ним поряд з іншими доказами по справі, через що ОСОБА_2 не позбавлений права обґрунтовувати заявлені ним у справі позовні вимоги за допомогою інших доказів. 
Крім того, Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено обов`язку держави нести витрати за проведення експертизи за клопотанням сторони і її призначення судом не є обов`язковим при розгляді справ про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судових витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують її законності і обґрунтованості. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено 16 червня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 22 червня 2026 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді     В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова