справа № 619/1033/25
провадження № 2/619/35/26

РІШЕННЯ
іменем України
7 травня 2026 року   м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,
представника позивача адвоката Ломаги А.А., 
представника відповідача адвоката Мирка Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів, встановив: 
Стислий виклад позиції позивача.
Адвокат Ломага А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми від одержаного нею за довіреністю від 10.08.2022 у розмірі 151 000,00 грн.
В обгрунтування позову зазначає, що 30.07.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. У серпні 2022 року, через повномасштабне вторгнення російських військ на територію України, сім`я ОСОБА_7 була вимушена покинути постійне місце свого проживання (м. Харків) та переїхала у державу Мальта. Там сторони та їх дитина скористались ОСОБА_8 про тимчасовий Захист. Починаючи з червня 2023 року подружні відносини не знайшли свого сталого розвитку. 08.08.2024 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було розірвано. За ОСОБА_1 25.01.2017 було зареєстровано автомобіль марки FORD, моделі FOCUS, VIN№ шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Перед від`їздом до Мальти, ОСОБА_1 склала у нотаріуса довіреність на свою свекруху, мати відповідача - ОСОБА_2 . Оригінал довіреності залишився у свекрухи. У відповідь на адвокатський запит від 12.08.2024 щодо авто позивачки Територіальним сервісним центром №0542 надіслано копію договору купівлі-продажу №0542/2022/3387052 від 09.09.2022, на підставі якого 09.09.2022 в територіальному сервісному центрі №0542 було здійснено перереєстрацію транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 з ОСОБА_1 на нового власника, а саме ОСОБА_5 , та надано копію відповідної довіреності від 07.09.2022, зареєстрованої в реєстрі за №1141. Зі змісту вказаної у відповіді довіреності вбачається, що ОСОБА_1 10.08.2022 уповноважила свою тодішню свекруху - ОСОБА_2 на експлуатацію та розпорядження належним їй транспортним засобом. Пізніше, 07.09.2022 за цією довіреністю, ОСОБА_2 уповноважила (за передорученням) ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належний ОСОБА_1 транспортний засіб FORD FOCUS. Тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали замісниками ОСОБА_2 за довіреністю. Факт передоручення не був повідомлений позивачці від ОСОБА_2 , як її повіреної. Через два дні після передоручення, 09.09.2022 ОСОБА_4 (замісник), як довірена особа ОСОБА_2 , від імені продавця та власниці авто – ОСОБА_1 , уклав договір купівлі-продажу 0542/2022/3387052 транспортного засобу у сервісному центрі №0542, яким право власності на автомобіль перейшло до покупця (вона ж одночасно і довірена особа свекрухи, інший замісник за довіреністю) – ОСОБА_5 . Відповідно до п. 3.1 цього Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 302 000 гривень 00 коп. Позивачка не була присутня під час продажу свого автомобіля та не отримувала кошти за його відчуження, оскільки вже перебувала на Мальті із сім`єю. Син ОСОБА_2 , як співласник відчуженого автомобіля та третя особа у цій справі - ОСОБА_1 , повідомив Московський районний суд м.Харкова у зустрічному позові у справі №643/11238/24 про поділ спільного майна подружжя, що також не отримував кошти від своєї матері за продаж транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 . Сам факт спільної сумісної власності на відчужений автомобіль не заперечується колишнім подружжям ОСОБА_7 . Таким чином, кошти від продажу транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 в розмірі 302000 гривень 00 коп. - є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу в рівних частках. 22.01.2025 ОСОБА_9 надіслала на зареєстровану поштову адресу позивачки вимогу надання звіту та передачу довірителю одержаного. У вимозі позивачка просила:- надати звіт про виконання довіреності від 10.08.2022, яка посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Татарин М.В. про уповноваження відповідачки експлуатувати, а також розпоряджатися спірним автомобілем;- передати кошти від продажу спірного транспортного засобу в розмірі 302000 гривень 00 коп. Вимоги позивачки повірена ОСОБА_10 не виконала. Оскільки частка позивачки у відчуженому автомобілі складала 1/2, вважає, що ОСОБА_1 має право вимагати стягнення з повіреної 1/2 від суми коштів за проданий по довіреності автомобіль у розмірі 151000 гривень 00 коп., які ОСОБА_10 одержала за довіреністю та не повернула позивачці. ОСОБА_2 не мала права розпоряджатися отриманими нею після відчуження спірного автомобіля грошовими коштами та повинна була передати вказані кошти ОСОБА_1 , навіть без пред`явлення вимоги про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення. Повідомлення про вчинене передоручення мало бути направлено ОСОБА_1 , негайно, оскільки остання, якщо б вона вважала за необхідне, мала право в односторонньому порядку скасувати проведене передоручення. Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні.
Стислий виклад позиції відповідача.
У відзиві на позовну заяву адвокат Мирко Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 зазначив, що відповідачка заперечує щодо задоволення позову про стягнення з неї на користь позивачки грошових коштів та вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.
Матеріали справи не містять доказів і позивачкою не доведено того, що нею не було отримано грошових коштів за відчужений транспортний засіб від відповідачки чи третіх осіб. Натомість відповідачка стверджує, що нею не було отримано грошових коштів від відповідачки за відчужений транспортний засіб, що стало причиною звернення з вказаним позовом до суду, що є безпідставним твердженням. Відповідачка, передоручаючи повноваження на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо розпорядження транспортним засобом, своїми діями діяла в межах наданих їй повноважень, не порушуючи законних прав та інтересів довірителя позивачки, оскільки довіреність не містить обов`язку відповідачки на вимогу позивачки передавати їй грошові кошти, в тому числі отримані договором купівлі продажу транспортного засобу, навіть якщо вони були нею отримані. Таким чином, за змістом довіреності позивач уповноважила відповідачку (надала право) на здійснення певних юридичних дій без покладення на неї будь-яких обов`язків, у зв`язку з чим не можна вважати, що не віддаючи грошові кошти позивачці, отримання яких нею не доведено, відповідачкою було порушено права та інтереси позивачки. При цьому, підставою для подачі даного позову фактично послугував зустрічний позов третьої особи ОСОБА_1 до позивачки щодо визнання вказаного транспортного засобу спільною сумісною власністю та стягнення з неї половини від вартості транспортного засобу на суму 151 000,00 грн (справа № 643/11238/24). Тобто вказаною позовною заявою, позивачка фактично хоче компенсувати втрачене і для його пред`явлення немає правового підґрунтя. Посилаючись на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 та постанову Харківського апеляційного суду від 03.12.2025, зазначив, що позивачкою не заперечується та обставина, що між нею та її чоловіком ОСОБА_1 було розірвано шлюб на підставі рішення суду від 08.08.2024 і що фактичне припинення подружніх відносин та проживати окремо вони почали саме з 16.05.2024. Не заперечується також те, що транспортний засіб марки FORD, моделі FOCUS, 2016 року випуску, належав подружжю на праві спільної сумісної власності, що також встановлено у судових рішеннях у справі № 643/11238/24. Вказаний же транспортний засіб було відчужено позивачкою 09.09.2022, тобто у період шлюбу, протягом спільного та фактичного проживання подружжя. У свою чергу, постановою Харківського апеляційного суду у справі № 643/11238/24 і що не заперечувалося позивачкою, ОСОБА_1 отримав від повіреного за довіреністю від 10 серпня 2022 року ОСОБА_2 , який є його батьком, 157 950,00 грн. за продаж спірного автомобіля, що по суті є грошовою компенсацією за частку в спільному майні подружжя, яку ОСОБА_1 отримав ще 08.09.2022. Таким чином, ОСОБА_1 , отримавши 157 950,00 грн за продаж спірного автомобіля у період шлюбу використав ці кошти в інтересах сім`ї і ці грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя. Тому, якщо і підлягали б поділу грошові кошти між подружжям, то це має бути сума, за виключенням 157 950,00 грн. Відповідно якщо і могла б бути стягнута сума з відповідачки на користь позивачки, то лише сума, не більша ніж 72 025,00 грн. (302 000,00 грн. – 157 950,00 грн. = 144 050,00 грн.*50%). На початку вересня 2022 відповідачка передала частину грошових коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу своєму чоловікові ОСОБА_11 , які останній перерахував на рахунок свого сина - ОСОБА_1 . У вересні 2022 року у ОСОБА_2 було виявлено онкологічне захворювання – рак ІІІ стадії, що підтверджується медичною документацією (надається). В телефонній розмові між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони усно домовились використати частину грошових коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, що не була передана ОСОБА_1 чи її чоловікові – ОСОБА_1 , на лікування ОСОБА_2 . Будь-якої домовленості про те, що ОСОБА_2 має повернути частину грошових коштів, що залишились ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , не було.
Пояснення третіх осіб.
У поясненнях представник третьої особи ОСОБА_1 - адвокат Кобрись О.М. зазначив, що ОСОБА_1 , отримавши 157 950,00 грн. за продаж спірного автомобіля у період шлюбу використав ці кошти в інтересах сім`ї і ці грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджено рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 17.07.2025 у справі № 643/11238/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. На початку вересня 2022 відповідачка передала частину грошових коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу своєму чоловікові ОСОБА_11 , які останній перерахував на рахунок сина - ОСОБА_1 . У вересні 2022 року, у ОСОБА_2 було виявлено онкологічне захворювання – рак ІІІ стадії. Сторони усно домовились використати частину грошових коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, що не була передана ОСОБА_1 чи її чоловікові – ОСОБА_1 , на лікування ОСОБА_2 . Будь-якої домовленості про те, що ОСОБА_2 має повернути частину грошових коштів, що залишились ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , не було. Продаж автомобіля відбувся у період шлюбу та кошти від продажу автомобіля використані в інтересах сім`ї 
ОСОБА_12 поясненнях представник третьої особи ОСОБА_4 – адвокат Колісник Б.О. зазначив, що Гончарова ОВ видала 07.09.22 р. на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 довіреність. Ця довіреність надавала ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 право експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належній ОСОБА_1 транспортний засіб Ford Focus, 2016 року випуску. Одночасно з видачею зазначеною довіреності, зі сторони ОСОБА_4 були сплачені повіреній особі ОСОБА_2 в повному обсязі. Кошти були перевірені в приміщенні нотаріальної контори. Після отримання повіреною особою ОСОБА_2 коштів ОСОБА_4 була передана оформлена на його ім`я та ОСОБА_5 довіреність від 07.09.22 р. 09.09.22 ОСОБА_4 на підставі виданої на його ім`я довіреності від 07.07.22 від імені продавця ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу у сервісному центрі МВС №0542, згідно з яким право власності на автомобіль Ford Focus, 2016 року випуску, VIN № шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 передав ОСОБА_5 . Згідно з п.3.1 цього Договору вартість продажу авто склала 302 000,00 гривень. Порушення в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.
30 липня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_13 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_14 (а.с. 10).
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 8 серпня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 10-11).
Сторонами не заперечується те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після початку повномасштабного вторгнення у серпні 2022 року переїхали до Мальти.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вбачається, що 25.01.2017 на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки FORD, моделі FOCUS, VIN № шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 12).
10 серпня 2022 року ОСОБА_1 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які діють незалежно один від одного, експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6341, 25.01.2017 року, транспортним засобом марки FORD FOCUS, випуску 2016 року, шасі (кузов,рама) № НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрованим за мною ТСЦ 6341, 25.01.2017 року. Довіреність видано терміном на три роки до 10.08.2025 з правом передоручення повноважень третім особам та з правом використання транспортного засобу за межами України (зв.а.с. 92).
7 вересня 2022 року Гончарова О.В., що діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від посвідченої 10.08.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим № 462, уповноважила ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належним ОСОБА_1 транспортним засобом марки FORD, моделі FOCUS, VIN № шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана без права передовіри повноважень третім особам строком на один місяць і зберігає чинність до 07.10.2022 (зв.а.с. 13).
Відповідно до договору купівлі-продажу № 0542/2022/3387052 від 09.09.2022 ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 на підставі доручення, продала ОСОБА_5 транспортний засіб FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 302 000,00 грн (а.с.13).
Відповідно до інформації наданої на адвокатський запит Головним сервісним центром МВС № 31/2178А3-23599-2024 від 09.08.2024 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 08.08.2024, містяться відомості про перереєстрацію 09.09.2022 на нового власника, по договору укладеному в ТСЦ 0542, транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску № кузова (VIN): НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 1596 см. куб. потужність двигуна: 77 (кВт), на підставі наступних документів: доручення продавця серії НСВ № 406388 від 07.09.2022 (довірена особа ОСОБА_4 ); договір, укладений в ТСЦ, № 0542/2022/3387052 від 09 вересня 2022 року (покупець – ОСОБА_5 , продавець ОСОБА_1 ). Згідно з інформацією з ЄДРТЗ, загальна вартість вищевказаного транспортного засобу FORD FOCUS, станом на дату перереєстрації на нового власника 09.09.2022: 302 000,00 грн (зв.а.с.12).
22.01.2025 ОСОБА_1 надіслала вимогу ОСОБА_2 про надання звіту та передачу довірителю одержаного. У вимозі позивачка просила:- надати звіт про виконання довіреності від 10.08.2022, яка посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Татарин М.В. про уповноваження відповідачки експлуатувати, а також розпоряджатися автомобілем марки FORD, моделі FOCUS, VIN №шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ НОМЕР_2 ;- передати кошти від продажу транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 в розмірі 302000гривень 00 коп., які є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_15 і підлягають поділу між ними. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Салтівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, просила визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири; визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, зареєстрований за ОСОБА_1 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER та виділити вказаний автомобіль ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя - 1/2 ринкової вартості автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER у розмірі 460 000,00 грн; визнати спільною сумісною власністю подружжя заробітну отриману ОСОБА_1 за період з 03.04.2023 до 03.04.2024 у сумі 94200,00 Євро за трудовим договором від 21.03.2023, укладеного між ним та Інтеліас Глобал Лімітед; стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_1 1/2 грошової суми від отриманої ним заробітної плати за трудовим договором від 21.03.2023 за період з 03.04.2023 до 03.04.2024, у розмірі 47100,00 Євро; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що за час шлюбу сторонами спільно придбано у власність та зареєстровано на ОСОБА_1 автомобіль марки FORD, моделі FOCUS, VIN№ шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , який належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Зазначив, що ОСОБА_1 з метою відчуження автомобіля без його згоди склала 10.08.2022 у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Татарин М.В. посвідчену за реєстровим № 462 довіреність на ОСОБА_2 на право розпоряджатися та відчужувати вищевказаний автомобіль. Зі змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 на експлуатацію та розпорядження (належним за законом на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу) транспортним засобом (з правом передоручення). 07.09.2022 за цією довіреністю, ОСОБА_2 уповноважила (за передорученням) ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належний за свідоцтвом про державну реєстрацію ОСОБА_1 транспортний засіб FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 . Вказав, що через два дні після передоручення, 09.09.2022 ОСОБА_4 , від імені продавця та ОСОБА_1 , уклав договір купівлі-продажу 0542/2022/3387052 транспортного засобу у сервісному центрі № 0542, яким право власності на автомобіль перейшло до покупця ОСОБА_5 . Відповідно до п. 3.1 цього Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 302000,00 грн. Обставини передоручення та продажу (відчуження) спільного автомобіля без його відома стали йому відомі з позовної заяви ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Зазначив, що він не був присутній під час продажу автомобіля та не отримував кошти за його відчуження. Таким чином, кошти від продажу транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 в розмірі 302000,00 грн є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу в рівних частках. Просив визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя: 1/2 від суми коштів за проданий автомобіль марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 у сумі 151 000,00 грн.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 3 грудня 2025 року у справі № 643/11238/24 позовну заяву ОСОБА_1 – задоволено частково, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири; в порядку поділу спільного сумісного майна визнано за ОСОБА_1 1/2 частину автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER, 2021 року випуску, а за ОСОБА_1 1/2 частину автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER, 2021 року випуску, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 – відмовлено (а.с. 173-180). 
Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Частиною першою статті 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. До обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителю на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.
Таким чином, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
Частиною третьою статті 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Тобто, з метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.
При цьому словосполучення «у своїх інтересах» потрібно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц, від 19 січня 2021 року у справі № 910/12791/19, від 19 травня 2021 року у справі № 642/7417/18, від 10 листопада 2021 року у справі № 757/50762/18-ц.
Також необхідно врахувати, що відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом цієї норми право на майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути: будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя.
Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, стаття 60 СК України встановлює презумпцію спільності майна подружжя, за якої частини чоловіка та дружини є рівними.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 та Верховний Суд у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 154/3223/15, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи положення статті 60, 61 Сімейного кодексу України, а також те, що транспортний засіб FORD FOCUS, 2016 року випуску, був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від його реєстрації на ім`я ОСОБА_1 .
Судом установлено, що спірний транспортний засіб було відчужено під час перебування сторін у шлюбі, а грошові кошти, отримані від його продажу, є майном, набутим подружжям у шлюбі, та відповідно є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .
Внаслідок здійснення ОСОБА_2 передоручення на ОСОБА_4 укладання договору купівлі-продажу №0542/2022/3387052 від 09.09.2022, за яким замісник, діючи від імені власниці - ОСОБА_1 , продав спірний автомобіль ОСОБА_5 , остання набула у власність вказаний автомобіль за ціною 302 000,00 грн.
Водночас матеріали справи не містять доказів того, що одержані відповідачкою від продажу автомобіля кошти були передані позивачу.
При цьому матеріалами справи не спростовується факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів після продажу автомобіля.
Доводи представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів неотримання позивачкою грошових коштів за відчужений транспортний засіб, а також про відсутність у неї обов`язку передавати такі кошти довірителю, суд вважає необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Судом установлено, що позивачка видала відповідачці довіреність на право розпорядження належним їй транспортним засобом, у тому числі із правом його відчуження. Надання відповідачці відповідних повноважень мало на меті вчинення юридичних дій в інтересах та від імені довірителя, а не набуття відповідачкою права власності на грошові кошти, отримані від продажу майна позивачки.
Відповідно до вищезазначених положень Цивільного кодексу України представник зобов`язаний діяти в інтересах особи, яку він представляє, добросовісно та в межах наданих повноважень. За своєю правовою природою довіреність є документом, що посвідчує повноваження представника на вчинення правочинів від імені довірителя, однак не створює для представника самостійного права на майно чи грошові кошти, отримані внаслідок реалізації такого представництва.
Сам факт відсутності у тексті довіреності прямого обов`язку передати довірителю кошти, отримані від продажу транспортного засобу, не свідчить про виникнення у відповідачки права розпорядитися такими коштами на власний розсуд, оскільки вони є майном довірителя як власника транспортного засобу.
Посилання відповідачки на те, що позивачкою не доведено факту неотримання нею грошових коштів, суд оцінює критично, оскільки саме відповідачка, заперечуючи проти позову та стверджуючи про належне виконання своїх обов`язків перед довірителем, повинна була надати належні та допустимі докази передачі позивачці коштів, отриманих від відчуження транспортного засобу. Проте будь-яких доказів на підтвердження факту передачі грошових коштів позивачці матеріали справи не містять.
При цьому суд враховує, що відповідачка фактично підтвердила обставини відчуження транспортного засобу за довіреністю та передачі відповідних повноважень третій особі в порядку передоручення, однак не надала доказів того, що кошти, отримані від реалізації транспортного засобу, були передані позивачці.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачка, діючи як представник позивачки, була зобов`язана діяти виключно в її інтересах та передати їй кошти, отримані від продажу транспортного засобу, а невиконання такого обов`язку свідчить про порушення майнових прав позивачки.
Доводи представників відповідача та ОСОБА_1 про те, що між сторонами нібито існувала усна домовленість щодо використання частини коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, на лікування батька чоловіка позивачки, суд оцінює критично та не приймає їх як належне підтвердження правомірності утримання спірних грошових коштів.
Ккожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, саме на відповідачку покладається обов`язок доведення факту існування між сторонами домовленості щодо використання належних позивачці коштів на інші потреби та відсутності обов`язку їх повернення. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження існування такої домовленості відповідачкою суду не надано. Матеріали справи не містять письмових доказів, листування, розписок, підтверджень погодження позивачкою використання коштів від продажу належного їй транспортного засобу на лікування чоловіка відповідача, а також доказів відмови позивачки від права на отримання відповідної частини грошових коштів. Саме по собі посилання на усну домовленість без належного доказового підтвердження не може бути достатньою підставою для висновку про припинення її обов`язку передати довірителю кошти, отримані від реалізації майна останнього. Суд також враховує, що відповідачка не надала належних доказів фактичного понесення відповідних витрат саме за рахунок коштів, отриманих від продажу транспортного засобу, їх розміру, періоду здійснення та погодження таких витрат із позивачкою. За таких обставин суд доходить висновку, що наведені відповідачкою доводи є припущеннями, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому не спростовують обґрунтованості позовних вимог.
Доводи представника відповідача та ОСОБА_1 про те, що продаж транспортного засобу відбувся у період перебування позивачки у шлюбі, а кошти від його реалізації були використані в інтересах сім`ї ОСОБА_7 , суд не приймає до уваги з таких підстав. Сам по собі факт перебування позивачки у шлюбі на момент продажу транспортного засобу не спростовує обов`язку відповідачки як представника передати власнику майна грошові кошти, отримані від його реалізації. Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, ґрунтуються на представництві за довіреністю, а тому відповідачка була зобов`язана діяти виключно в інтересах довірителя та в межах наданих їй повноважень.
Посилання представника ОСОБА_1 на використання коштів в інтересах сім`ї не підтверджені належними й допустимими доказами, матеріали справи не містять доказів фактичного використання спірних коштів саме на сімейні потреби, їх розміру, цільового призначення, а також доказів того, що такі витрати були погоджені із позивачкою. Суд також враховує, що незалежно від характеру сімейних відносин позивачки з чоловіком, кошти, отримані від продажу транспортного засобу, належали подружжю, а відповідачка як представник не набула права самостійно визначати порядок їх використання без волевиявлення довірителя. Таким чином, твердження про використання коштів в інтересах сім`ї не спростовують факту непередання позивачці грошових коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, та не звільняють відповідачку від обов`язку їх повернення.
Крім того, суд враховує позицію ОСОБА_1 у справі № №643/11238/24, в якій ОСОБА_1 , обгрунтовуючи свій зустрічний позов про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску,; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя: 1/2 від суми коштів за проданий автомобіль марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 у сумі 151 000,00 грн -- посилався на те, що кошти від продажу спірного транспортного засобу в розмірі 302 000,00 грн є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу в рівних частках. 
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 належала на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1 частини автомобіля марки FORD, моделі FOCUS, а вказаний автомобіль був відчужений замісником за дорученням повіреної за 302 000,00 грн, без передання останньою одержаних коштів за довіреністю ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивачки 151 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частини грошових коштів, отриманих від продажу спільного майна подружжя, у розмірі 151 000,00 грн є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд –
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Стягнути з повіреної ОСОБА_2 на користь довірителя ОСОБА_1 грошової суми від одержаного нею за довіреністю від 10.08.2022 – у розмірі 151 000 (сто п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 208 (одна тисяча двісті вісім) гривень 00 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
відповідач: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 ,
третя особа: ОСОБА_3 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .
третя особа: ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .
третя особа: ОСОБА_5 , адреса АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Суддя О. В. Пруднікова