Справа №:755/13711/25
Провадження №: 2/755/2036/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2026 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Коваленко І.В., 
за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,
учасники справи:
представник позивача - адвокат Льопа О.В. (в режимі відеоконференції),
представник відповідача - адвокат Семенчук Ю.М. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, 
В С Т А Н О В И В :
22.07.2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Льопа Олексій Володимирович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. 
Згідно заявлених вимог позивачка просить суд:
«1. Стягнути з ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду й до досягнення найстаршою дитиною повноліття - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.
2. Стягнути з ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.07.2036 року й до досягнення другою дитиною повноліття - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно. 
3. Стягнути з ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2039 року й до досягнення третьою дитиною повноліття - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно. 
4. Стягнути з ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно. 
5. Стягнути з ОСОБА_2 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 950,00 грн. (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок). 
6. Покласти усі судові витрати на відповідача.»
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2018 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 (громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 (громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Після реєстрації шлюбу Позивач отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_9 . Від цього шлюбу є три дитини: 1) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 3) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти проживають разом з матір`ю. Спільне життя з Відповідачем не склалося, оскільки, по-перше, вони мають зовсім різний світогляд та бачення щодо сімейного життя; по-друге, вони не можуть дійти взаєморозуміння практично з жодного питання. А тому вони припинили спільне життя, проживають окремо. При цьому станом на момент подання даної заяви шлюб між ними не розірвано, однак до суду вже подана позовна заява про розірвання шлюбу (справа № 755/7715/25, призначено розгляд справи на 24.07.2025р., суддя Коваленко І.В.). Позивач вказує, що ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, в рамках якої ним було отримано дохід: - за 2019 рік у розмірі 2 728 594,45 грн.; - за 2020 рік у розмірі 3 887 141,09 грн.; - за 2021 рік у розмірі 3 983 957,67 грн.; - за 2022 рік у розмірі 5 251 333,50 грн. Посилаючись на відповіді Головного сервісного центру МВС № 31/1625АЗ-13562-2025 від 29.05.2025; РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях № 31/35/12/435-аз/08-2025-445-2025 від 28.05.2025 (копія додається); РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях № 31/28/16/1526-аз/05-2025-1544-2025 від 27.05.2025, позивач вказує, що ОСОБА_2 , маючи кошти, придбавав значну кількість транспортних засобів, перелік яких, у кількості 28 штук, позивач додає до позовної заяви, та зазначає, що загальна ринкова вартість цих транспортних засобів станом на 16.07.2025р. становить 12 962 068 грн. / 309 949 дол. Також позивач повідомляє, що ОСОБА_2 володіє корпоративними правами: є учасником ТОВ «Матволт» (код ЄДРПОУ 44933555) із часткою, що складає 100 % статутного капіталу товариства. Крім того, позивачу відомо, що ОСОБА_2 мав грошові кошти, що були ним розміщені у банківських установах як банківські вклади (депозити). В той же час для встановлення усіх обставин укладення договорів банківських вкладів (депозитів), внесення коштів на депозитні рахунки та їх зняття, необхідно отримати інформацію та документи від банківських установ. У зв`язку з цим адвокатом Льопою Олексієм Володимировичем був направлений адвокатський запит № 25/06/30-1 від 30 червня 2025 року до банків для з`ясування зазначених обставин. У відповідь банки повідомили про неможливість надати запитувану інформацію по причині того, що вона є банківською таємницею. У зв`язку з тим, що інформація стосовно діяльності та фінансового стану клієнтів банку є банківською таємницею, і на адвокатські запити вона не надається, оскільки розкриття такої інформації допускається лише за рішенням суду, до даного позову додане клопотання № 2 про витребування доказів від вказаних вище банків. Також позивач звертала увагу суду, що ОСОБА_2 мав відкриті рахунки у вказаних банках. Встановлення обставин руху коштів (надходження та списання) по рахункам у банках є особливо важливим, оскільки 22.01.2024р. ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність, але, на думку позивача, діяльність припинена формально, оскільки фактично ОСОБА_2 продовжив здійснювати підприємницьку діяльність через своїх батьків: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зокрема, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є фізичними особами - підприємцями. Здійснюючи спільну підприємницьку діяльність, батьки могли перераховувати ОСОБА_2 грошові кошти від результатів такої діяльності на відповідні рахунки у банківських установах. Однак для встановлення усіх обставин руху коштів (надходження та списання) по рахункам Відповідача у банках, на думку позивача, необхідно отримати інформацію та документи від банківських установ. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач стверджує, що відповідач мав значні доходи від підприємницької діяльності, придбаваючи значну кількість транспорту та розміщуючи значні суми коштів на депозитних рахунках, і при цьому є власником юридичної особи, однак у 2024 році, коли між сторонами почалися сімейні розбіжності, ОСОБА_2 умисно та формально припинив свою підприємницьку діяльність з метою зведення розміру аліментів до мінімуму, і розпочав свою роботу (підприємницьку діяльність) через своїх батьків. За таких обставин, за переконанням позивача, встановлювати аліменти у частці від заробітку (доходу) є недоцільним. У позовній заяві позивач наводить свій розрахунок аліментів у твердій грошовій сумі, в якому: 15 851 026,71 грн. це - загальний дохід від підприємницької діяльності відповідача за 2019, 2020, 2021, 2022 роки згідно з податковими деклараціями (2 728 594,45 грн. + 3 887 141,09 грн. + 3 983 957,67 грн. + 5 251 333,50 грн.); 3 962 756,68 грн. - середній дохід відповідача за 1 рік (15 851 026,71 грн. : 4); 330 229,72 грн. - середній дохід відповідача за 1 місяць (3 962 756,68 грн. : 12); 165 114,86 грн. - 1/2 від середнього доходу відповідача за місяць (330 229,72 грн. : 2); 110 076,57 грн. - 1/3 від середнього доходу відповідача за місяць (330 229,72 грн. : 3); 82 557,43 грн. - 1/4 від середнього доходу відповідача за місяць (330 229,72 грн. : 4); 55 038,29 грн. - 1/6 від середнього доходу відповідача за місяць (330 229,72 грн. : 6). Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, позивач вважала допустимим просити суд стягувати з відповідача аліменти: 1) у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів на трьох дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття; 2) у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей до досягнення другою дитиною повноліття; 3) у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів одну дитину до досягнення третьою дитиною повноліття. Виходячи із середньомісячного доходу платника аліментів у розмірі 330 229,72 грн., то за підрахунками позивачки, 1/2 складатиме 165 114,86 грн., 1/3 - 110 076,57 грн., 1/4 - 82 557,43 грн., 1/6 - 55 038,29 грн.
23.07.2025 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.
На підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особо щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.
07.08.2025 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, з Єдиного демографічного реєстру отримано відповідь №1646646 від 07.08.2025 про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .
У період з 11.08.2025 по 24.08.2025 головуючий суддя Коваленко І.В. перебувала у щорічній відпустці, у період 25.08.2025 по 07.09.2025 - тимчасова непрацездатність головуючого судді.
08.09.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
11.09.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 08.09.2025 року представник позивача Льопа О.В. через систему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.
22.09.2025 Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 23.10.2025.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
29.09.2025 року (вх.№58056) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про визначення підсудності. 
22.10.2025 року (вх.№63840) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло доповнення до клопотання про визначення підсудності. 
23.10.2025 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/13711/25 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на навчанні в НШСУ. Справу призначено на 10.11.2025 року.
10.11.2025 року у зв`язку з першою неявкою відповідача та для надання доказів, які підтверджують наявність доходів у позивача, судове засідання відкладено до 08.12.2025 року.
25.11.2025 року (вх.№71456) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення, а саме надано витяг з ЄДР щодо ОСОБА_1 . 
08.12.2025 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/13711/25 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Справу призначено на 03.02.2026 року.
03.02.2026 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/13711/25 знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання в Дніпровському районному суді м.Києва. Справу призначено на 17.03.2026 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 18.03.2026 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Льопи О.В. про витребування доказів у Головного управління ДПС у Волинській області та клопотання про витребування доказів у банківських установ, які подані у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - відмовлено.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 07.04.2026 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Льопи О.В. про направлення справи до Верховного суду для визначення підсудності, яке подане у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - відмовлено.
15.04.2026 року (вх.№21825) через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання трьох дітей у розмірі 3000 грн на кожну дитину щомісячно. Усі інші вимоги позивачки вважає безпідставними та необґрунтованими, а обставини, викладені у позові, такими, що не відповідають дійсності. З метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи та прийняття законного рішення, ОСОБА_2 просить суд врахувати наступне. Наразі він разом з колишньою дружиною та дітьми перебувають у Великій Британії у статусі біженців. Відповідач не працевлаштований, постійного доходу не має, що зумовлено його правовим статусом та фактичними обставинами перебування за кордоном. Додані до позову копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2019, 2020, 2021, 2022 роки, згідно з якими відповідач отримував дохід у розмірі 2 728 594,45 грн, 3 887 141,09 грн, 3 983 957,67 грн та 5 251 333,50 грн відповідно, не можуть свідчити про його хороше фінансове становище станом на сьогодні та не можуть бути основою для визначення розміру аліментів, оскільки вказують на рівень доходу, який він мав 4-6 років тому. Після початку повномасштабного вторгнення росії на територію України 24 лютого 2022 року ситуація значно змінилася, що є характерним для більшості громадян України. Із січня 2024 року відповідач припинив здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки в умовах воєнного стану ведення бізнесу стало складним і неприбутковим. Зокрема, податковими деклараціями платника єдиного податку третьої групи за 2023 рік та 2024 рік, що додаються до відзиву, підтверджується відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 07.01.2026 року загальний дохід відповідача з січня 2025 року по листопад 2025 року склав 61 453,83 грн, що в середньому становить 5 586,70 грн на місяць. Викладене свідчить про відсутність у відповідача доходів у значних розмірах, про які зазначає позивачка. Твердження про те, що відповідач продовжує здійснювати підприємницьку діяльність через батьків, які нібито перераховують йому кошти на картку, є надуманими та непідтвердженими належними і допустимими доказами. Батько та матір відповідача мають статус фізичних осіб - підприємців ще з 1992 і 1995 років, що підтверджується наявними у додатках до позовної заяви витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Протягом більш ніж 30 років вони здійснюють свою підприємницьку діяльність самостійно та незалежно від відповідача. Крім цього, висновок про наявність у відповідача на праві власності 28 транспортних засобів загальною вартістю майже 13 млн грн спростовується наявною у матеріалах справи відповіддю ГСЦ МВС на адвокатський запит представника позивачки. Зокрема, у листі ГСЦ МВС підтверджено, що 24 транспортні засоби перереєстровано на нових власників на підставі договорів купівлі-продажу, а саме: 1. HYUNDAI SONATA, 1990, (2017) № куз. НОМЕР_3 ; 2. HYUNDAI SONATA, 1990, (2017) № куз. НОМЕР_4 ; 3. HYUNDAI SONATA, 1990, (2013) № куз. НОМЕР_5 ; 4. SAMSUNG SM 5, 1998, (2012) № куз. НОМЕР_6 ; 5. SAMSUNG SM 7, 2600, (2011) № куз. НОМЕР_7 ; 6. HYUNDAI SONATA, 1999, (2017) № куз. НОМЕР_8 ; 7. HYUNDAI SONATA, 1999, (2017) № куз. НОМЕР_9 ; 8. HYUNDAI SONATA, 1999, (2017) № куз. НОМЕР_10 ; 9. HYUNDAI SONATA, 1999, (2017) № куз. НОМЕР_22; 10. KIA K5, 1999, (2017) № куз. КNAGU416BJA194846; 11. HYUNDAI SONATA, 1999, (2014) № куз. НОМЕР_21; 12. HYUNDAI SONATA LF, 1998, (2016) № куз. НОМЕР_11 ; 13. HYUNDAI SONATA LF, 1998, (2016) № куз. НОМЕР_12 ; 14. HYUNDAI SONATA LF, 1999, (2016) № куз. НОМЕР_13 ; 15. HYUNDAI SONATA LF, 1999, (2016) № куз. НОМЕР_14 ; 16. HYUNDAI SONATA, 1999, (2016) № куз. НОМЕР_24; 17. HYUNDAI SONATA LF, 1999, (2016) № куз. НОМЕР_23; 18. HYUNDAI SONATA, 1998, (2015) № куз. НОМЕР_25; 19. HYUNDAI SONATA, 1999, (2015) № куз. НОМЕР_26; 20. HYUNDAI SONATA, 1999, (2015) № куз. НОМЕР_27; 21. HYUNDAI SONATA, 1999, (2015) № куз. НОМЕР_28; 22. KIA K5, 1999, (2015) № куз. НОМЕР_29; 23. MERCEDES-BENZ ML 63, 6208, (2008) № куз. НОМЕР_15 ; 24. MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2148, (2008) № куз. НОМЕР_16 . Ще 3 транспортні засоби (HYUNDAI SONATA, 1990, (2013) № куз. НОМЕР_17 ; HYUNDAI SONATA, 1999, (2014) № куз. НОМЕР_18 ; HYUNDAI SONATA, 1999, (2014) № куз. НОМЕР_19 ) знято з обліку у зв`язку з вибраковкою. Автомобіль BMW M3, 2979, (2015) № куз. НОМЕР_20 знято з обліку при вивезенні за кордон. Викладене свідчить, що зазначені об`єкти рухомого майна не перебувають у власності відповідача. Натомість при визначенні розміру аліментів враховується лише майно, що належить платнику аліментів на праві власності станом на момент розгляду справи. Майно інших осіб не може бути підставою для визначення розміру аліментів у більшому розміру. Вважає, що вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання трьох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 150 000 грн (по 50 000 грн на кожну дитину) щомісячно є необґрунтованою, не відповідає засадам розумності та справедливості. Відповідач, діючи добросовісно та усвідомлюючи свій обов`язок щодо утримання дітей, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно на кожну дитину, що буде реальним і можливим для виконання з урахуванням його теперішнього матеріального стану. Такий розмір аліментів відповідатиме інтересам дітей і вимогам чинного законодавства та не призводитиме до покладення на відповідача завідомо непосильного фінансового тягаря. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, то відповідач заперечує проти її задоволення в повному обсязі. Натомість факт перебування відповідача у Великій Британії під тимчасовим захистом свідчить про його статус особи, яка сама потребує підтримки, а не володіє надлишковими активами. До того ж варто враховувати, що стягнення аліментів на утримання трьох дітей за рішенням суду, яке буде ухвалене у даній справі, також впливатиме на його матеріальне становище. За таких обставин можна стверджувати, що вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 40 000 гривень щомісячно є необґрунтованою і безпідставною. Заявлений останньою розмір аліментів є неспівмірним із реальними фінансовими можливостями відповідача. Спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти саме у такому розмірі є недоведеною та фактично ґрунтується на припущеннях. Представник відповідача просила долучити до матеріалів справи та взяти до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві. Позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі 9 000 грн (по 3000 грн на кожну дитину) щомісячно. У задоволенні іншій частині позовних вимог - відмовити.
15.04.2026 року (вх.№21814) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення. В яких просив не приймати до розгляду документи у якості доказів, що були надані до суду (через підсистему ЄСІТС «Електронний суд») представником відповідача як додатки до документу під назвою «Заява» від 07 квітня 2026 року (в порядку ч. 8 ст. 83 ЦПК України). Вирішувати справу № 755/13711/25 за наявними матеріалами у зв`язку з ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин (в порядку ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Вважати поданий до суду (через підсистему ЄСІТС «Електронний суд») представником відповідача документ під назвою «Заява» від 07 квітня 2026 року - заявою про часткове визнання позову. З огляду на таке, 07 квітня 2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача надійшов документ з назвою «Заява», на першій сторінці якого стверджується про те, що відповідач вважає за необхідне подати відзив. Крім того до даної заяви відповідачем надані документи. По-перше, якщо даний документ відповідача є відзивом на позовну заяву, то в першу чергу необхідно з`ясувати чи були дотримані відповідачем вимоги, які визначені ЦПК України до змісту даного документу. Згідно з інформацією з підсистеми «Електронний суд» фізична особа ОСОБА_2 з РНОКПП НОМЕР_1 має зареєстрований Електронний кабінет у цій підсистемі; дата реєстрації: 19.02.2024. Дана обставина підтверджується відповіддю № 30413353, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 26.01.2026 р. за запитом Льопи О.В. , з якої слідує, що фізична особа ОСОБА_2 з РНОКПП НОМЕР_1 має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Таким чином ОСОБА_2 , пройшовши електронну ідентифікацію з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу, був зареєстрований в Електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. За таких обставин він має можливість обміну (надсилання та отримання) документів між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Згідно картки руху документів, згенерованою у підсистемі «Електронний суд» ухвала про відкриття провадження від 22.09.2025 р. по справі № 755/13711/25 була: доставлена до електронного кабінету ОСОБА_2 24.09.2025 р. о 02:42 годині; відправлена на електронну пошту (email) ОСОБА_2 24.09.2025 р. о 02:44 годині. Згідно з ухвалою про відкриття провадження від 22.09.2025 р. по справі № 755/13711/25 відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву. Як зазначалося вище, ОСОБА_2 отримав ухвалу суду 24 вересня 2025 року, а тому строк для подачі зустрічного позову сплив 2025 року. У вказаний строк відзив не поданий відповідачем. Якщо поданий до суду 07 квітня 2026 року представником відповідача документ з назвою «Заява» вважати відзивом на позовну заяву, і додані до нього документи доказами, то вони подані з порушенням встановленого законом та судом строку, а точніше на 6 місяців. На думку позивача поданий до суду 07 квітня 2026 року представником відповідача документ з назвою «Заява» слід розцінювати як заяву про часткове визнання позову. 
15.04.2026 року (вх.№21816) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло доповнення до клопотання про визначення підсудності від 29.09.2025 р.
15.04.2026 року (вх.№21818) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло повторне клопотання про витребування доказів.
Протокольною ухвалою суду від 15.04.2026 року повторне клопотання представника позивача про витребування доказів повернуто без розгляду, оскільки вказане клопотання було подане повторно та в ньому порушувалося питання про витребування доказів, яке вже було розглянуто судом по суті, за результатами чого раніше постановлено ухвалу про відмову в його задоволенні.
Щодо процесуальних строків подання заяв по суті справи та долучення доказів стороною відповідача, суд зазначає наступне. Представник позивача у своїх письмових поясненнях від 15.04.2026 року просив суд не приймати до розгляду документи (заяви та докази), надані представником відповідача 07.04.2026 року та 15.04.2026 року, посилаючись на пропуск процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 22.09.2025 року, та розглядати справу за наявними матеріалами в порядку ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Оцінюючи вказані обставини, суд керується завданнями цивільного судочинства, закріпленими у статті 2 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Враховуючи, що у даній справі вирішується вкрай важливе питання - визначення розміру аліментів для забезпечення належного утримання трьох малолітніх дітей, суд для ухвалення законного та об`єктивного рішення має дослідити та оцінити реальний майновий стан обох батьків на підставі актуальних і достовірних даних.
З огляду на це, в судовому засіданні 15.04.2026 року суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника відповідача, прийняв та долучив надані документи до матеріалів цивільної справи, оскільки подані стороною відповідача докази мають істотне значення для правильного вирішення спору, а жодних процесуальних перешкод для їх прийняття та дослідження судом не встановлено.
В судовому засіданні представник позивача Льопа О.В. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача Семенчук Ю.М. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання трьох дітей у розмірі 3 000 грн на кожну дитину щомісячно, в задоволенні іншій частині позовних вимог просила відмовити. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові та моральної й матеріальної забезпеченості.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Судом встановлено, що 27 червня 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1136.
Від шлюбу народилися троє дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), батьком яких є відповідач. 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, в рамках якої ним було отримано дохід: за 2019 рік у розмірі 2 728 594,45 грн; за 2020 рік у розмірі 3 887 141,09 грн; за 2021 рік у розмірі 3 983 957,67 грн; за 2022 рік у розмірі 5 251 333,50 грн.
Згідно з відповідями Головного сервісного центру МВС № 31/1625АЗ-13562-2025 від 29.05.2025; РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях № 31/35/12/435-аз/08-2025-445-2025 від 28.05.2025; РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях № 31/28/16/1526-аз/05-2025-1544-2025 від 27.05.2025, ОСОБА_2 у минулому придбавав значну кількість транспортних засобів (у кількості 28 штук). Проте, як вбачається з матеріалів справи та відповідей ГСЦ МВС, станом на момент розгляду справи 24 транспортні засоби перереєстровані на нових власників на підставі договорів купівлі-продажу, 3 транспортні засоби знято з обліку у зв`язку з вибраковкою, а 1 автомобіль (BMW M3) знято з обліку при вивезенні за кордон.
Згідно з відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 володіє корпоративними правами: є учасником ТОВ «Матволт» (код ЄДРПОУ 44933555) із часткою, що складає 100% статутного капіталу товариства.
Суд також бере до уваги, що з січня 2024 року відповідач припинив підприємницьку діяльність як ФОП, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку за 2023 та 2024 роки, які вказують на відсутність доходів, що підлягають оподаткуванню. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 07.01.2026 року, загальний дохід відповідача з січня 2025 року по листопад 2025 року склав 61 453,83 грн, що в середньому становить 5 586,70 грн на місяць.
Твердження позивачки про те, що відповідач продовжує приховано здійснювати діяльність через своїх батьків, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними й допустимими доказами в розумінні ст. 76, 81 ЦПК України. Батьки відповідача мають статус ФОП з 1992 та 1995 років та здійснюють діяльність самостійно.
Наразі сторони та їхні діти перебувають на території Великої Британії у статусі осіб, які перебувають під тимчасовим захистом (біженців), відповідач офіційно не працевлаштований за кордоном, що не заперечується сторонами у справі.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних родичів; наявність на праві власності майна та майнових прав (у тому числі рухомого/нерухомого майна, корпоративних прав); доведені стягувачем витрати платника, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму, якщо джерело походження коштів не доведено.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" визначено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2 817 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 3 512 гривень. 
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивачка всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України не довела належними й достатніми доказами наявність у відповідача стабільного надвисокого доходу станом на сьогодні, який дозволив би стягувати аліменти за рішенням суду у розмірі 150 000 грн щомісячно. Доходи відповідача за 2019-2022 роки не відображають його теперішнього майнового стану, оскільки здійснення підприємницької діяльності він припинив, а більшість транспортних засобів відчужив. Це вказує на відсутність підстав для задоволення позову у заявленому позивачкою розмірі.
Водночас, визначаючи розмір аліментів, суд зазначає, що запропонований відповідачем розмір (3 000 грн на кожну дитину) є занизьким, фактично межує з мінімальним гарантованим розміром і не може повною мірою забезпечити гармонійний розвиток та базові потреби трьох спільних дітей сторін, враховуючи специфіку їхнього проживання за кордоном. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, інвалідності не має, не має інших утриманців, а також володіє 100% корпоративних прав ТОВ «Матволт». Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керується принципом найкращих інтересів дітей та засадами розумності й справедливості. Стягнення аліментів не повинно покладати на відповідача завідомо непосильний тягар, але й водночас не повинно погіршувати становище дітей.
За таких обставин, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині та визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Вирішуючи вимогу позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 40 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Проте, аналіз положень статей 75, 84, 88 СК України свідчить, що право на утримання не є абсолютним і виникає за наявності двох обов`язкових умов: нужденності того з подружжя, хто просить аліменти, та фінансової спроможності другого з подружжя надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно з ч. 4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що обґрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 40 000 грн щомісячно, позивачка посилалася на те, що відповідач є здоровим, його матеріальне становище дозволяє йому забезпечувати себе, а також утримувати свою дитину; інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач немає, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється; відповідач має значні доходи від підприємницької діяльності, зокрема, за період 2019 - 2022 роки ним було отримано доходу на загальну суму 15 851 026,71 грн.; починаючи з 2024 року відповідач здійснює підприємницьку діяльність через своїх батьків, які перераховують йому кошти від такої діяльності на його рахунки у банківських установах; відповідач набував у власність до 28 транспортних засобів вартістю майже 13 мільйонів гривень; відповідач мав банківські вклади (депозити) на загальну суму 138 255,00 доларів США; відповідач володіє корпоративними правами, зокрема, він є учасником ТОВ «Матволт» (код ЄДРПОУ 44933555) із часткою, що складає 100 % статутного капіталу товариства. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження наявності у відповідача стабільного високого заробітку, додаткових доходів чи надлишкових активів позивачкою суду надано не було.
Натомість матеріалами справи підтверджується, що відповідач перебуває у Великій Британії під тимчасовим захистом, офіційного доходу не має, а його середній задекларований дохід в Україні у 2025 році становив лише 5 586,70 грн на місяць.
Окрім того, суд враховує, що даним судовим рішенням з відповідача стягуватимуться аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, що вже створює суттєвий додатковий фінансовий тягар та безпосередньо впливає на його матеріальне становище. 
Враховуючи баланс інтересів сторін, пріоритетність утримання неповнолітніх дітей перед повнолітніми особами, а також відсутність доказів фінансової спроможності відповідача, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів у сумі 40 000 гривень є повністю неспівмірним із реальними фінансовими можливостями відповідача. Вимога в цій частині є необґрунтованою, недоведеною та фактично ґрунтується на припущеннях позивачки, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 1 211,20 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник відповідача Семенчук Ю.М. заперечувала проти заявленого розміру витрат позивача на правничу допомогу (10 950,00 грн), вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи. На думку суду, дана справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, не є винятково складною, а обсяг виконаних робіт не обґрунтовує заявлену суму. Оцінивши співмірність, суд вважає за доцільне клопотання відповідача задовольнити та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 141, 258, 259, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, - задовольнити частково. 
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 22.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 22.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 22.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття. 
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
В решті позовних вимог відмовити.
Допустити в частині стягнення аліментів негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 . 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 . 
Повний текст рішення суду складений 20.04.2026 року. 
Суддя :