ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р.	Справа № 440/10380/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 16.02.26 у справі № 440/10380/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ" 
до  Енергетичної митниці 
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ" (далі - позивач, ТОВ "СОЛАР ОІЛ") звернулося до адміністративного суду з позовною заявою до Енергетичної митниці (далі – відповідач, митний орган), в якій просило визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/0000065/2 від 27.02.2025;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903150/2025/000148 від 27.02.2025.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/0000065/2 від 27 лютого 2025 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903150/2025/000148 від 27 лютого 2025 року.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи статтей 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України, а також розглянув справу у письмовому провадженні. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивачем 14.11.2024 із компанією EURONOVA ENERGIES S.A. укладений контракт №015/24/ENE/SOLAR OIL, на виконання якого на користь позивача поставлений товар.
18.02.2025 до відділу митного оформлення «Ізмаїл» митного поста «Південний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДТ, якій присвоєно номер 25UA903150000874U4 (далі – МД 874).
МД 874 подано для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару «Важкі дистиляти: ULSD 10 PPM EN590. Фракційний склад: 95 об`ємних відсотків переганяється при температурі - 354 градусів С, 39 об`ємних відсотків переганяється при температурі 250 градусів С, 94 об`ємних відсотків переганяється при температурі 350 градусів С. Масова частка сірки - 5,0 мг/кг (що становить 0,0005 мас.%).
Температура спалаху в закритому тиглі +67 градусів С. Гранична температура фільтрованості: мінус 23 градусів С. Вміст метилових ефірів жирних кислот (FAME) - менше 0,05 %. Густина при +15 градусів С - 0,8240 кг/л. Наливом, кількістю у повітрі 523,911 тис кг. 635,814 тис.л. у літрах, приведених до температури 15 градусів С (далі – товар).
За результатами опрацювання МД 874 встановлено такі відомості про товар: код УКТЗЕД - 2710194300 (графа 33); митна вартість - 392299,3200 USD; 16765638,14 грн (графи 42,45); метод 1 - за ціною контракту (графа 43).
Під час виконання митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 МК України в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у посадової особи митниці виникла необхідність витребування додаткових документів.
27.02.2025 позивачем на митному органу надіслано лист щодо відсутності додаткових документів.
За наявності розбіжностей в документах та непідтвердженням ТОВ «СОЛАР ОІЛ» усіх складових митної вартості Енергетичною митницею здійснений контроль правильності визначення митної вартості відповідно до наданих до митного оформлення документів та за результатом їх розгляду встановлено, що на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару визначену за ціною угоди.
Енергетичною митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/0000065/2 від 27.02.2025 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903150/2025/000148 від 27.02.2025.
Скориставшись правом на оскарження рішень митного органу в судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України випливає, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України випливає, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18 тощо.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, неодноразово висловленої, зокрема, у постановах: від 30.01.2018 у справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 у справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 у справі № 815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС). При цьому митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.
Отже, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 N 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у справі № 809/453/17 від 03.04.2018.
Суд зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). Митний орган вправі застосувати другорядний метод, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу.
Енергетична митниця в оскаржуваному рішенні вказала, що у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів, оформлених у митному відношенні (за ціною угоди) в максимально наближений період, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень статті 59 МК України. Водночас у митного органу та у декларанта наявна цінова інформація щодо митної вартості подібного товару, оформленого у митному відношенні.
В результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості митну вартість скориговано відповідно до положень статті 60 МК України з врахуванням норм статті 61 МК України.
При коригуванні за основу взято митну вартість товару - 0,7786 USD/кг подібного товару ввезеного аналогічним видом транспорту та об`ємом партії і оформленого у митному відношенні за МД від 21.01.2025 № 25UA903150000310U4.
При визначенні подібності товару враховувались наступні чинники: оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад; однакова назва та призначення – паливо дизельне); оцінюваний товар ввезено приблизно в тій же кількості, що й подібний товар.
За правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.
В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Отже, відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.
Наведені висновки підтримано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15 лютого 2024 року у справі № 815/5838/17, від 11 лютого 2026 року у справі № 560/2740/25.
Суд наголошує, що ціна відкоригована митницею навіть не за ідентичним чи подібним, а тільки схожим товаром. Але не може бути врахована інша ціна на товар без врахування умов поставки та умов формування ціни, що за специфікою даної поставки, формувалась за певною формулою за договором від 14.11.2024 №015/24/ENE/SOLAR OIL, відповідно до якого, остаточна ціна дорівнює: вартості в доларах США/тонна для Лондонського ф`ючерсу на нафту (контракт грудня), яка була погоджена обома сторонами в день фіксації ціни станом на 10:00, 21.11.2024) + різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації ціни, це дата 20.11.2024 + премія 30 дол. США/т +ескалація, виходячи з базової щільності при 15 град. (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі доставки.
Тобто ціна товару буде, очевидно, змінюватись у кожній окремій партії товару в межах виконання поставок за одним контрактом, що беззаперечно має вплив на ціну.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МКУ з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МКУ) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Відповідачем не надано документів, в яких би були наведені характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення вартості товару, поставленого позивачем. Відповідно митним органом не доведено аналогічність умов поставки, умов договорів і, відповідно, вартості товарів.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
До того ж, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митого органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.
В ході розгляду справи відповідач зазначив про наявність розбіжностей у відомостях і наданих до митного оформлення документах на підтвердження здійснення передоплати за товар.
Так, митний орган указав, що відповідно до пункту 5.2.1 «Умови оплати» контракту купівлі - продажу від 14.11.2024 №015/24/ENE/SOLAR OIL передоплата за товар здійснюється згідно з попереднім рахунком-фактурою і подання рахунку на передплату не передбачено умовами самого контракту.
Відповідно до наданих до митного оформлення платіжних інструкцій в іноземній валюті №61 від 15.11.2024 та № 64 від 27.11.2024 на загальну суму 463 789,3 доларів США, в графі «призначення платежу» зазначені відомості про контракт від 14.11.2024 за № 015/24/ENE/SOLAR OIL. Однак, відповідно до п. 5.2.1 «Умови оплати» контракту купівлі продажу від 20.12.2024 за №018/24/ENE/SOLAR OIL передоплата за товар здійснюється у розмірі 100% згідно з попереднім рахунком-фактурою. Остаточна ціна узгоджується у додатковій угоді до контракту, остаточний рахунок-фактура буде виставлений, як тільки стане відома остаточна ціна.
Числове значення фактично сплаченої ціни у 463 789,3 дол. США, відповідно відомостей наданих платіжних інструкцій в іноземній валюті, не відповідає числовому значенню ціни, яка підлягає сплаті відповідно до відомостей контракту № 015/24/ENE/SOLAR OIL від 14.11.2024 та інвойсу від 26.11.2024 за № FI-015/24/ENE/SOLAR OIL/1 (392 299,32 дол. США).
Зважаючи на наведене, відповідач дійшов висновку, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості неможливо ідентифікувати відомості наданих платіжних інструкцій в іноземній валюті з оцінюваним товаром.
Разом з цим суд установив, що ціна товару формується за певною формулою за договором від 14.11.2024 за № 015/24/ENE/SOLAR OIL, відповідно до якого ціна за одиницю продукції розраховується у доларах США за метричну тонну, за попередньою ціною, яка формується у такому порядку:
попередня ціна базується на ВИСОКИХ котируваннях для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» на основі:
останньої доступної пропозиції, розрахованої на дату попереднього рахунку
плюс надбавка 30,00 USD/т на основі щільності 15 град.С 0,845
і буде збільшуватися/ зменшуватися арифметично відповідно до фактичної щільності при 15 градусах С у повітрі.
Остаточна ціна фіксується в доларах США і формується у такому порядку:
починаючи від дати коносаменту (дата коносаменту вважається першим днем) та до 14:00 по Лондону 22.11.2024, сторони договору фіксують ціну на день та час на Лондонському ф`ючерсі на нафту (грудневий контракт) і закріплюють це у письмовому вигляді в додатку чи у фінальному інвойсі)
+ різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації ціни
+ 30 дол. США/т +ескалація, виходячи з базової щільності при 15 градусів (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі відвантаження.
В ході розгляду справи судом установлено, що поставка за митною декларацією від 18.02.2025 №25UA903150000874U4 відбувалась за формування ціни у такому порядку:
14.11.2024 сторонами укладений договір № 015/24/ENE/SOLAR OIL, відповідно до пункту 5.1 якого, ціна за одиницю продукції розраховується у доларах США за метричну тонну, наступним чином (підпункт 5.1.2): згідно з попереднім рахунком-фактурою, згідно зі звітом PLATTS EUROPEAN MARKETSCAN для 10PPM ULSD, HIGH CIF MED (GENOVA/LAVERA) плюс премія 30.00 USD/MT при густині 845 кг/см. Тобто було оформлено попередній рахунок-фактуру PI-015/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 14.11.2024 відповідно до якого за 620 МТ було сплачено 449679,80 USD, на підтвердження здійснення оплати надана платіжна інструкція в іноземній валюті №61 від 15.11.2024.
18.11.2024 сторонами підписано додаткову угоду №1 до Договору №015/24/ENE/SOLAR OIL, відповідно до якої, до підпункту 5.1.2. додано речення такого змісту: Товар відвантажується за попередньою ціною, яка формується у такому порядку: Попередня ціна базується на ВИСОКИХ котируваннях для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» на основі останньої доступної пропозиції, розрахованої на дату попереднього рахунку, що видається від Продавця товару після факту завантаження баржі/судна плюс надбавка 30,00 USD/т на основі щільності 15 градусів С 0,845 і буде збільшуватися/ зменшуватися арифметично відповідно до фактичної щільності при 15 градусах С у повітрі. В результаті було виставлено рахунок-фактура для митниці під назвою Invoice for customs 1 від 17.11.2024, відповідно до якого за 523,911 МТ ціна 383094,20 USD.
21.11.2024 сторонами підписано додаткову угоду №2 до Договору №0145/24/ENE/SOLAR OIL, відповідно до якої до підпункту 5.1.2. внесені зміни, а саме: Попередня ціна базується на ВИСОКИХ котируваннях для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» на основі останньої доступної пропозиції, розрахованої на дату попереднього рахунку, плюс надбавка 30,00 USD/т на основі щільності 15 градусів С 0,845 і буде збільшуватися/зменшуватися арифметично відповідно до фактичної щільності при 15 градусах С у повітрі.
Остаточна ціна фіксується в доларах США і формується у такому порядку: починаючи від дати коносаменту (дата коносаменту вважається першим днем) та до 14:00 по Лондону 22.11.2024, сторони договору фіксують ціну на день та час на Лондонському ф`ючерсі на нафту (грудневий контракт) і закріплюють це у письмовому вигляді в додатку чи у фінальному інвойсі) + різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих platts EUROPEAN MARKETSCAN під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації ціни + 30 дол. США/т +ескалація, виходячи з базової щільності при 15 градусів (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі відвантаження.
21.11.2024 сторонами підписано додаткову угоду №3 до Договору №015/24/ENE/SOLAR OIL, відповідно до якої додано речення до підпункту 5.1.2 такого змісту: Сторони домовилися визначити остаточну ціну у такому порядку: остаточна ціна дорівнює: вартості в доларах США/тонна для Лондонського ф`ючерсу на нафту (контракт грудня), яка була погоджена обома сторонами в день фіксації ціни станом на 10:00, 21.11.2024) + різниця ВИСОКИХ котирувань для ULSD 10 ррm, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «Mediterranean Cargo», «CIF Med (Geova/Lavera)» / December Contract Ice LS, опублікованих Platts European Marketscan під заголовками «ICE» розрахунки за газойль (сторінка PGA702)», «Газойль з низьким вмістом сірки» за день до дня фіксації ціни, це дата 20.11.2024 + премія 30 дол. США/т +ескалація, виходячи з базової щільності при 15 градусів (С 0,845) буде збільшено арифметично відповідно до фактичної щільності за 15 градусів С у повітрі, визначеної на терміналі доставки.
Остаточна ціна, виходячи з указаного розрахунку: 748.79 USD/т.
26.11.2024 оформлено фінальний рахунок FI-015/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 26.11.2024, відповідно до якого за 523,911 МТ ціна 392299,32 USD. Також 26.11.2024 оформлено фінальний рахунок FI-015/24/ENE/SOLAR OIL/2 від 26.11.2024, відповідно до якого за 95,474 МТ ціна 71489,98 USD.
Окрім того, 26.11.2024 оформлено рахунок коригування STML - 015/24/ENE/SOLAR OIL/1 від 26.11.2024, за яким різниця між сплаченими коштами та фінальною ціною складає 14109,50 USD, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №64 від 27.11.2024.
Тобто саме в тій сумі і в тому порядку, як указав відповідач, відповідно до пункту 5.2.1 «Умови оплати» контракту купівлі - продажу від 14.11.2024 за №015/24/ENE/SOLAR OIL передоплата за товар здійснюється згідно з попереднім рахунком-фактурою і подання рахунку на передплату не передбачено умовами самого контракту.
Енергетична митниця посилається на відсутність визначення в платіжній інструкції інформації про рахунок, на підставі якого платіж був проведений.
Однак зі змісту платіжних інструкцій вбачається про визначення контракту і рахунків із реквізитами, що дозволяють однозначно ідентифікувати належність платежу.
ТОВ «СОЛАР ОІЛ» відповідачеві надано листа про формування кінцевої ціни, де міститься формула: 1) формула формування остаточної ціни (без врахування ескалації) формується наступним чином: Фіксована ціна+різниця високих котирувань +премія=вартість США/тонну;
2) формула вирахування ескалації формується наступним чином: (базова густина-фактична густина)*вартість США/тонну*фактичну густину =ескалація США/ тонну;
3) формула вирахування різниці ВИСОКИХ котирувань, формується наступним чином: CIF Med (Genova/Lavera) в день, що передує дню фіксації ціни в США/ тонну – Low Sulfur Gasoil в день, що передує дню фіксації ціни в США/ тонну=різниця ВИСОКИХ котирувань;
4) формула вирахування загальної кількості, формується наступним чином: вартість за інвойсом 1 +вартість за інвойсом 2= загальна кількість т.
5) формула за одиницю товару, формується наступним чином: остаточна ціна без врахування ескалації+ескалації =ціна за одиницю США/т.
6) формування загальної вартості за партію товару, формується наступним чином: ціна за одиницю США/т.* загальна кількість т.= загальна вартість США.
Суд установив, що розрахунки, надані позивачем до митного оформлення та до матеріалів справи відповідачем не спростовані і не заперечувались.
З цього слідує, що позивачем надано під час розмитнення всі необхідні документи та роз`яснення щодо формування ціни.
Відповідач посилається на те, що відповідно до наданих до митного оформлення платіжних інструкцій в іноземній валюті №61 від 15.11.2024, №64 від 27.11.2024 «призначення платежу» зазначені відомості про контракт від 14.11.2024 №015/24/ENE/SOLAR OIL. Однак відповідно до п. 5.2.1. контракту передоплата здійснюється згідно з попереднім рахунком-фактурою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежність такого заперечення з огляду на наявність в платіжних інструкціях посилань на контракт і відповідні рахунки, що надає повну інформацію про підстави проведення оплати.
Відповідач також посилається на те, що на підставі доданого до митного оформлення графіку коливань неможливо встановити тригерну ціну, обсяг, який був зафіксований, який був придбаний та погоджений в момент фіксації, а також не можливо прив`язати погоджену ціну та обсяги до графіку, який відображає коливання впродовж певного періоду часу та визначити переважаючи ринкові умови у день тригера. Також до митного оформлення не надано документального підтвердження фіксації ціни обома сторонами.
Однак суд наголошує про надання позивачем попереднього рахунку - фактури з визначенням суми вартості поставки, рахунків із остаточною ціною відповідно до пункту 5.2.1 контракту і платіжних інструкцій про перерахування оплати на користь постачальника. З цього слідує, що позивачем було надано під час розмитнення всі необхідні документи та роз`яснення щодо формування ціни.
Щодо твердження відповідача про неможливість взяти до уваги, на підтвердження факту оплати позивачем, поставленого товару 463789,30 доларів США, платіжних інструкцій в іноземній валюті №61 від 15.11.2024, №64 від 27.11.2024, адже вони не відповідають вимогам Закону України від 30.06.2021 №1591-ІХ «Про платіжні послуги» (зі змінами) та Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, зокрема, не містить підпису відповідальної особи платника, який відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 14 розділу ІІ Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах Постанови №216 від 28.07.2008 Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
Тобто при використанні електронного банкінгу, при здійсненні платежу та формуванні платіжної інструкції підписи проставляється електронні.
Судом установлено, що платіжні інструкції в іноземній валюті №61 від 15.11.2024, №64 від 27.11.2024 сформовані ТОВ «СОЛАР ОІЛ» за допомогою електронного банкінгу АБ «Південний», відповідно до якого всі платіжні інструкції підписуються цифровим підписом позивача, та банком.
Платіжні інструкції в іноземній валюті №61 від 15.11.2024, №64 від 27.11.2024 прийняті банком та ним виконані, що відповідачем під час розгляду справи не спростовано.
Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17 вказав, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21, 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
У постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені митним органом підстави не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товару.
Окрім наведеного відповідач також зазначає про ненадання ТОВ «СОЛАР ОІЛ» документів, на підтвердження страхування вантажу, витрат на перевірки, пов`язані з поставкою товару, та додаткових витрат при перевезенні.
Так, відповідно до пункту 6.4 контракту купівлі продажу якість визначається відповідно до стандартної практики Нафтового терміналу "Констанца". Таке визначення повинно бути засвідчене та/або завірене першокласним незалежним інспектором (Petcom), узгодженим між Продавцем і Покупцем та призначеним Продавцем. Таке визначення повинно бути викладене в сертифікаті(ах), заснованому(их) на вимірюванні та тестуванні композитних зразків суднового(их) танка(ів). Витрати на перевірку, пов`язану з поставками, розподіляються порівну між Сторонами.
Інформації щодо понесених додаткових витрат та їх розподілу між сторонами до митного оформлення не надано.
Поставка товару здійснюється на умовах FOB Constanta, відповідно до умов контракту купівлі-продажу право власність і ризики випадкової загибелі товару переходять від продавця до покупця на фланцевому з`єднанні баржі в порту завантаження, зазначене може свідчити про наявність страхування вантажу Покупцем за кордоном.
До митного оформлення не надано страхових документів чи відомостей щодо страхування Покупцем товару.
Відповідно до контракту на перевезення від 14.11.2024 № CBNDIE-048 передбачено демередж у сумі 1000 євро/день включаючи суботу, неділю та святкові дні.
До митного оформлення інформації щодо понесених даних витрат не надано.
Разом з цим під час розгляду справи встановлено, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB Constanta (Румунія).
Відповідно «Інкотермс офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» (редакція 2000 року), видання МТП№560 введені в дію з 01.01.2000 група F Основне перевезення не оплачено FOB Франко-борт (назва порту відвантаження).
FOB FREE ON BOARD (named port of shipment) ФРАНКО-БОРТ (назва порту відвантаження)
Термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.
Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.
Обов`язковість страхування вантажу покупцем не передбачена.
За поясненням позивача вимірювання та тестування композитних зразків суднового(их) танка(ів) не проводилось і витрати на перевірку, пов`язану з поставками, між сторонами контракту не розподілялись.
Позивачем страхування вантажу не здійснювалось.
Перевезень товару у вихідні та святкові дні не проводилось, додаткових витрат на перевезення ТОВ «СОЛАР ОІЛ» не понесено.
Протилежного відповідачем документально не доведено.
Колегія суддів зауважує, що згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.
Якщо, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. Відповідач не надав доказів страхування, тому вимоги щодо надання страхових документів слід вважати безпідставними.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів того, яким чином ненадання ТОВ «СОЛАР ОІЛ» документів на підтвердження страхування вантажу, витрат на перевірки, пов`язані з поставкою товару, та додаткових витрат при перевезенні може свідчити на користь його твердження про заявлення ТОВ «СОЛАР ОІЛ» неповних відомостей про митну вартість.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно з митною декларацією, не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/0000065/2 від 27 лютого 2025 року, оскільки таке не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
З огляду на те, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача з урахуванням усталеної судової практики (зокрема, постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17 ).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ".
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, проте розгляд справи здійснено в письмовому порядку, то колегія судді зазначає, що наведені обставини не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у справі № 440/10380/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 15.05.2026