МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 р. 	№ 400/9030/24 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, 	
про	визнання протиправними та скасування податковових повідомлень-рішень від 31.05.2024,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – відповідач, ГУ ДПС), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.05.2024 року № 0609211-2410-1428-UA4802009000069919, № 0609219-2410-1428-UA4802009000069919, № 0609211-2410-1428-UA4802009000069919, № 0609216-2410-1428-UA4802009000069919, 0609218-2410-1428-UA4802009000069919. 
Ухвалою від 01.10.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у відповідача відсутні законні підстави нараховувати йому податкове зобов`язання, а саме податок на нерухоме майно на об`єкти нерухомості, оскільки відповідно до рішення Горохівської сільської ради Миколаївської області від 13.07.2020 року № 2 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік» відсутня (не встановлена) ставка податку для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271). Тобто об`єкти нерухомості, що належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування.
Відповідач надав відзив на позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що відповідно до п. 30.2 ст. 30 ПК України, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Пільга, встановлена пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 року № 3573 відповідно до ч. 5 ст. 259 Господарського кодексу України затверджено національний класифікатор НК 018-2023 «Класифікатор будівель і споруд» та одночасно скасовується національний класифікатор ДК 018-2000 «Державний класифікатор будівель і споруд».
Також, у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України чітко визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
За інформацією баз даних ДПС, позивач, як фізична особа-підприємець, суб`єкт господарювання з визначеними видами діяльності, що передбачають сільськогосподарське виробництво, на податковому обліку не перебуває.
Враховуючи вищезазначене, відсутня сукупність умов, щодо застосування норм абз. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України до зазначеного в заяві нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.
У відповіді на відзив позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. 
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Відповідно до даних ІКС Податковий блок та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності позивача перебувають наступні об`єкти нежитлової нерухомості:
- нежитлова будівля, будівля їдальні загальною площею 286,3 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлова будівля, колишня будівля гуртожитку загальною площею 837,1 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлова будівля, колишня будівля школи загальною площею 518,3 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлова будівля, колишня будівля мельниці загальною площею 145,0 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;
- Майновий комплекс МТФ загальною площею 6773,9 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- Майновий комплекс ЦРМ загальною площею 1172,7 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;
- Майновий комплекс автогараж загальною площею 679,6 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;
- нежитлова будівля, вагова загальною площею 43,8 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ;
- будівля, адміністративна будівля загальною площею 173 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ;
- комплекс, Майновий комплекс зернотоку загальною площею 6361.4 кв.м. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- житловий будинок загальною площею 60.3 кв.м., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 .
31.05.2024 року ГУ ДПС складено податкові повідомлення-рішення:
- № 0609211-2410-1428-UA4802009000069919, яким позивачу нараховано податок за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у сумі 127864,14 грн;
- № 0609216-2410-1428-UA4802009000069919, яким позивачу нараховано податок за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у сумі 13659,96 грн;
- № 0609218-2410-1428-UA4802009000069919, яким позивачу нараховано податок за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2023 рік у сумі 166,38 грн;
- № 0609219-2410-1428-UA4802009000069919, яким позивачу нараховано податок за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у сумі 136155,39 грн;
- № 0609221-2410-1428-UA4802009000069919, яким позивачу нараховано податок за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у сумі 23571,27 грн.
Не погоджуючись з нарахованим податковим зобов`язанням, позивач оскаржила рішення контролюючого органу в судовому порядку.
Приймаючи рішення у справі, суд враховує наступне:
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 8 Податкового кодексу України (далі та раніше за текстом – ПК України) передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі (п. 10.3 ст. 10 ПК України).
Згідно пп. 12.3.1 - 12.3.3 ст. 12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.
При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.
Якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.
Контролюючі органи не пізніше 25 серпня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та/або зборів на відповідних територіях, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Горохівської сільської ради Миколаївської області від 13.07.2020 року № 20 встановлено ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2021 рік.
Листом Горохівської сільської військової адміністрації від 28.07.2023 року № 276 повідомлено ГУ ДПС про те, що ставки по місцевим податкам і зборам, податковим пільгам залишаються на рівні, прийнятих рішенням 10 сесії Горохівської сільської ради від 14.07.2021 року. 
Також, листом Горохівської сільської військової адміністрації від 15.02.2024 року № 157/01-02-29/24 надано відповідь на запит відповідача від 20.12.2023 року № 11921/5/14 29-24-10-02, відповідно до якої повідомлено, що на період 2021-2023 років не приймалось змін податкової ставки на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Для використання у роботі використовуються розмір ставки податку, прийнятий у 2022 році.
Рішенням 10 сесії 8 скликання Горохівської сільської ради від 14.07.2021 року № 1 затверджено ставки податку на нерухоме майн, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік. 
У відповідності до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
Відповідно пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно п. 266.5.1 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Як зазначалось вище, у 2022 - 2023 роках Горохівською сільською радою застосовувались ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік, затвердженні рішенням від 14.07.2021 року № 1.
Зазначеним рішенням не встановлено ставку податку із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки – для будівель сільськогосподарського призначення: лісництва та рибного господарства (код 1271).
Об`єкти нерухомості, на які відповідачем нараховано податкові зобов`язання, оскаржувані у цій справі, відносяться до будівель сільськогосподарського призначення лісництва та рибного господарства (код 1271), що підтверджується довідками ТОВ «МОІЦ» від 07.01.2021 року № 2363, № 2364, № 2365, № 2366, № 2367. 
Таким чином, у відповідача відсутні підстави для обчислення та нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно на вищевказані об`єкти нерухомості за 2023 рік.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 6056,00 грн.
Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою адміністративного позову майнового характеру передбачено сплату судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову становить 301417,14 грн.
Тобто, судовий збір у даній справі дорівнює 3014,17 грн.
Отже, позивачем надміру сплачено 3041,83 грн судового збору.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
За таких обставин, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3014,17 грн. А кошти у сумі 3041,83 грн будуть повернуті позивачу як надміру сплачені у разі звернення із відповідним клопотанням.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 44104027) – задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 31.05.2024 року № 0609211-2410-1428-UA4802009000069919, № 0609219-2410-1428-UA4802009000069919, № 0609211-2410-1428- НОМЕР_2 , № 0609216-2410-1428- НОМЕР_2 , 0609218-2410-1428-UA4802009000069919.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 3014,17 грн (три тисячі чотирнадцять гривень 17 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 11.06.2026 року.

Суддя О.В. Малих