ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року	справа № 380/2164/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, –

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач) із вимогами:
– визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про відсутність порушення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 правил військового обліку;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правил військового обліку.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про порушення позивачем правил військового обліку (за непроходження військово-лікарської комісії) за відсутності протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач зазначає, що повісток на адресу не отримував, до адміністративної відповідальності не притягувався, проте у мобільному застосунку «Резерв+» у його військово-обліковому документі №110320239340750800093 з`явилась відмітка про порушення правил військового обліку з датою початку розшуку 08.08.2025. На звернення представника позивача із заявою від 06.01.2026 про виправлення відомостей у Реєстрі та подальшим адвокатським запитом від 23.01.2026 щодо результатів розгляду цієї заяви відповідач не відреагував. На переконання позивача, такі дії та бездіяльність відповідача порушують його права та законні інтереси, у зв`язку з чим він звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 09.02.2026 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом на день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів: 110320239340750800093.
За даними військово-облікового документа №110320239340750800093, сформованого 26.11.2025 у мобільному застосунку «Резерв+», у позивача наявна відмітка «Порушення правил військового обліку», причина звернення до Національної поліції — «Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК», дата звернення — 08.08.2025. Категорія обліку позивача — військовозобов`язаний.
Аналогічні відомості містяться у розширених даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно позивача, сформованих 22.12.2025.
За результатами адвокатського запиту представника позивача від 22.12.2025, отриманого відповідачем 24.12.2025, відповідач листом від 29.12.2025 №10265 повідомив, що згідно відомостей АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 з 08.08.2025 внесений до переліку порушників військового обліку у зв`язку з не проходженням повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025, як особа, яка при проходженні ВЛК була визнана непридатною до військової служби у мирний час, обмежено придатною у воєнний час.
06.01.2026 представником позивача на адресу відповідача засобами поштового зв`язку (рекомендоване поштове відправлення №7907100116813) надіслано заяву про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо відсутності порушення правил військового обліку. Згідно з даними з веб-сайту АТ «Укрпошта» поштове відправлення вручено одержувачу 12.01.2026.
23.01.2026 представник позивача звернувся до відповідача із повторним адвокатським запитом щодо повідомлення про результати розгляду вищевказаної заяви від 06.01.2026 (поштове відправлення №7907100120390 від 27.01.2026).
Доказів проходження позивачем повторного медичного огляду військово-лікарською комісією у строк до 05.06.2025 матеріали справи не містять; позивач у позовній заяві такого факту не стверджує і не заперечує, що раніше був визнаний ВЛК непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
Не погоджуючись із внесенням до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку та з нерозглядом своєї заяви про їх виключення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд керується таким.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади, зміст військового обов`язку, основні організаційні засади виконання військового обов`язку та порядок проходження військової служби громадянами України визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-XII).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку до військової служби, перебування у запасі та виконання військовозобов`язаними і резервістами обов`язків з військового обліку.
За частиною 1 статті 33 Закону № 2232-XII військовий облік військовозобов`язаних та резервістів ведеться районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. У відповідності до статей 33, 34 цього Закону військовий облік військовозобов`язаних і резервістів передбачає, зокрема, своєчасне приведення у відповідність до фактичного стану здоров`я, освіти, сімейного стану та інших облікових даних, що стосуються військовозобов`язаних і резервістів, а також виконання військовозобов`язаними та резервістами обов`язків з військового обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Порядок № 1487).
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 розділу IV Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані прибувати за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у документах територіального центру, для уточнення облікових даних, проходження медичного огляду, оформлення документів для прийняття на військову службу та з інших питань військового обліку.
Законом України від 09.05.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі – Закон № 3621-IX) із положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення, як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Відповідно до пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX особи, визнані за результатами військово-лікарської експертизи обмежено придатними до військової служби, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані пройти повторний медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби. Беручи до уваги, що Закон № 3621-IX набрав чинності 18.05.2024, граничним строком проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією для відповідної категорії осіб є 18.02.2025; для осіб, які отримали направлення на ВЛК до 05.06.2025, проходження медичного огляду продовжено до завершення процедури.
Таким чином, позивач, як особа, яка попередньо була визнана непридатною до військової служби у мирний час, обмежено придатною у воєнний час, у силу прямих приписів закону був зобов`язаний самостійно (за власною ініціативою) пройти повторний медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби у встановлений Законом № 3621-IX строк. Виконання цього обов`язку не залежало ні від отримання повістки, ні від будь-яких інших додаткових юридичних фактів — обов`язок виник безпосередньо із закону.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені Законом України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі – Закон № 1951-VIII).
Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) – інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є, зокрема: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру; достовірність відомостей Реєстру.
Згідно з частинами 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Перелік даних, які вносяться до Реєстру, визначений у статтях 7 та 8 Закону № 1951-VIII і є невичерпним для цілей забезпечення військового обліку. Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII до Реєстру вноситься інформація щодо проходження військово-лікарської комісії, її результатів та строку дії висновку. Згідно з пунктом 19 цієї ж статті — інформація про перебування у розшуку. Окремо, пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII передбачає внесення до Реєстру відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що внесенню до Реєстру підлягають як відомості про факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку (пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII), так і інші службові відомості, що характеризують стан виконання військовозобов`язаним його обов`язків з військового обліку, у тому числі відомості про проходження військово-лікарської комісії та її результати, а також про перебування особи у розшуку. Ці категорії даних мають самостійне правове значення і не підмінюють одна одну.
Відмітка «Порушення правил військового обліку» у Реєстрі та у мобільному застосунку «Резерв+» (як інтерфейсі взаємодії з Реєстром) є службовою інформацією, що відображає стан виконання військовозобов`язаним обов`язків з військового обліку, та формується за результатами обробки наявних у Реєстрі даних, у тому числі шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами та базами даних відповідно до примітки до статті 210 КУпАП. Така службова відмітка не є тотожною запису про притягнення особи до адміністративної відповідальності у розумінні пункту 20-1 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право на достовірність відомостей Реєстру про себе. Згідно з пунктом 2 частини 1 цієї ж статті — на звернення в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Водночас зазначеному праву кореспондує обов`язок самого військовозобов`язаного забезпечувати дотримання правил військового обліку, у тому числі шляхом своєчасного проходження медичного огляду військово-лікарською комісією у випадках, прямо передбачених законом. Тобто умовою для виключення з Реєстру відмітки про порушення правил військового обліку є усунення самих обставин, що свідчать про таке порушення, — у даному випадку, проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією у відповідності до вимог Закону № 3621-IX.
Визначальною обставиною для внесення до Реєстру (та відображення у застосунку «Резерв+») відомостей про порушення правил військового обліку є саме факт порушення цих правил, а не процесуальне оформлення такого порушення у формі протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення. Адміністративне провадження за статтями 210, 210-1 КУпАП є самостійним правовим механізмом, спрямованим на притягнення особи до публічно-правової (адміністративної) відповідальності, тоді як ведення Реєстру є функцією військового обліку, спрямованою на актуальне відображення стану виконання військовозобов`язаним його обов`язків. Ці механізми не є взаємозалежними: відсутність протоколу/постанови за статтями 210, 210-1 КУпАП сама по собі не свідчить ні про відсутність факту порушення правил військового обліку, ні про відсутність правових підстав для відображення такого факту у Реєстрі.
Інше тлумачення фактично означало б, що службова інформація про стан виконання військовозобов`язаним його обов`язків з військового обліку може існувати у Реєстрі виключно після завершення процедури адміністративного провадження, що суперечило б основним засадам ведення Реєстру (обов`язковість, своєчасність, повнота, актуалізація відомостей — стаття 2 Закону № 1951-VIII), позбавило б Реєстр функції актуального відображення стану військового обліку та фактично унеможливило б оперативний контроль за дотриманням військовозобов`язаними правил військового обліку в умовах правового режиму воєнного стану.
Як встановлено судом, позивач до 05.06.2025 повторного медичного огляду військово-лікарською комісією не пройшов; доказів об`єктивної неможливості пройти такий огляд або наявності поважних причин для його непроходження матеріали справи не містять; позивач у позовній заяві відповідних доводів не наводить.
За таких обставин відомості про порушення позивачем правил військового обліку, відображені у Реєстрі та у мобільному застосунку «Резерв+», ґрунтуються на фактичних обставинах об`єктивної дійсності — невиконанні позивачем встановленого Законом № 3621-IX обов`язку пройти повторний медичний огляд військово-лікарською комісією у строк до 05.06.2025 — і відповідають критеріям достовірності та актуальності, передбаченим статтею 2 Закону № 1951-VIII.
Що стосується доводів позивача про відсутність протоколу та постанови про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП, суд зазначає таке. Притягнення особи до адміністративної відповідальності та ведення обліку фактичного стану виконання обов`язків з військового обліку є двома різними формами публічно-правового реагування на одну й ту саму подію (порушення правил військового обліку). Сплив тримісячного строку, передбаченого частиною 9 статті 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, не змінює об`єктивного факту порушення позивачем правил військового обліку, а лише унеможливлює застосування до нього адміністративної санкції. Сам по собі сплив цього строку не утворює правової підстави для виключення з Реєстру даних про факт порушення, оскільки такі дані відображають фактичний стан військового обліку, а не результат адміністративного провадження.
Як встановлено судом, представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 06.01.2026 про внесення змін до Реєстру; поштове відправлення вручено відповідачу 12.01.2026. Хоча докази розгляду цієї заяви по суті матеріали справи не містять, сама по собі формальна відсутність відповіді на заяву не свідчить про протиправну бездіяльність відповідача в умовах, коли по суті заявлених у заяві вимог відсутні правові підстави для їх задоволення.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнається протиправною лише за умови, що вона полягає у невчиненні дій, які цей суб`єкт зобов`язаний був і міг вчинити відповідно до закону. Оскільки за встановлених у справі обставин у відповідача не виникло обов`язку виключити з Реєстру відомості про порушення позивачем правил військового обліку (з огляду на наявність самого факту такого порушення — невиконання обов`язку пройти повторний ВЛК до 05.06.2025), невчинення відповідачем відповідних дій з виключення цих відомостей не може кваліфікуватись як протиправна бездіяльність.
Належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є не звернення до суду з вимогою про виключення з Реєстру об`єктивно існуючих відомостей, а вчинення дій, спрямованих на усунення обставин, що зумовили внесення таких відомостей, — а саме проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією та подання відповідачу як органу ведення Реєстру документів, що підтверджуватимуть актуальний ступінь придатності позивача до військової служби. За результатами такого огляду відомості Реєстру підлягатимуть актуалізації відповідно до пункту 17 частини 1 статті 7 Закону № 1951-VIII.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
У силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя   Желік О.М.