Справа № 727/1136/26 
Провадження № 1-кп/727/234/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1 
за участю секретаря: ОСОБА_2 
сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
потерпілої: ОСОБА_5 
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12026262020000245 від 24.01.2026 року, по обвинуваченню: 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , неодруженого, із вищою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого, - 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 у січні 2026 року вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 06.02.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №37 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_8 призначено на посаду зовнішнього пілота безпілотних літальних апаратів і відділення безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 як такого, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.ст.11,16,17,30,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гудністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, солдат ОСОБА_8 у порушення вимог законодавства вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
23.01.2026 року біля 17 год. 39 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні кафе «Хочу», що розташоване за адресою м.Чернівці вул.Лисенка, 2, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, протиправно, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для працівників та відвідувачів кафе, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, направлену на заволодіння чужого майна, шляхом вільного доступу викрав із столу бездротові навушники марки «Sumsung Galaxy Buds3 Pro Solver» (SM-R630NZAA), які належать потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 7999 гривень. 
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Показав суду, що перебував у м.Чернівці на екскурсії. Йшов до театру та по дорозі зайшов перекусити до закладу «Хочу». Там він замовив хотдог, сів біля бару за столик, поїв та згріб зі столу все, що там було, в тому числі і навушники. Він думав, що це його навушники, оскільки у нього є такі ж. У нього не було умислу їх викрадати. Він просто був втомлений і забув, що не витягав навушники. Вважає, що в його діях не має складу кримінального правопорушення, оскільки у нього не було корисливого мотиву та умислу на вчинення крадіжки. 
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що працювала в закладі «Хочу» офіціанткою. Вона обслуговувала обвинуваченого. ОСОБА_8 того вечора замовив страву і сів за столик. Попередньо вона залишила на сусідньому столику свої навушники. Коли обвинувачений пішов до барної стійки, то забрав із сусіднього столику її навушники, що було зафіксовано на записі відеокамер спостереження. Вона викликала працівників поліції. Навушники було знайдено за геолокацією в обвинуваченого через декілька годин. Навушники їй було повернуто, тому претензій до обвинуваченого не має. 
Свідок ОСОБА_9 , допитаний за клопотанням сторони захисту, суду показав, що проходить військову службу разом із обвинуваченим з весни 2025 року. Бачив як ОСОБА_8 користувався навушниками марки «Sumsung Galaxy» з осені минулого року. Кейс від навушників був оливково-зеленого кольору. Обвинувачений розповідав йому про кримінальне провадження та казав, що помилково взяв пристрій, який йому не належить.
Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, крім показів потерпілої ОСОБА_5 , підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:
- Витягом з кримінального провадження №12026262020000245 від 24.01.2026 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 23.01.2026 року повідомила про те, що 23.01.2026 року біля 17:39 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні кафе «Хочу», що розташоване за адресою м.Чернівці вул.Лисенка, 2, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, протиправно, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав із столу бездротові навушники марки «Sumsung Galaxy Buds3 Pro Solver» (SM-R630NZAA), які належать потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місця вчинення злочину пішов (а.п. 1-4 Том 1);
- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.01.2026 року, відповідно до якої ОСОБА_5 повідомила, що 23.01.2025 року біля 17 год. 30 хв. невідома особа, перебуваючи в кафе «Хочу», що по вул.Лисенка,2 м.Чернівці, шляхом вільного доступу зі столика вчинила крадіжку навушників марки «Sumsung Galaxy Buds3 Pro Solver», вартістю 8000 гривень, чим їй завдано збитків на вказану суму (а.п.10 Том 1);
- Заявою ОСОБА_5 , відповідно до якої остання дозволила оглянути приміщення кафе «Хочу», що розташоване по вул.Лисенка,2 м.Чернівці від 23.01.2026 року (а.п.11 Том 1);
- Протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 23.01.2026 року, відповідно до якого у присутності ОСОБА_5 було оглянуто приміщення кафе «Хочу», що по вул.Лисенка, 2 м.Чернівці, а саме: вхід до приміщення здійснюється через скляні двері, пройшовши через які наявні сходи, що ведуть на другий поверх, ліворуч наявна стійка, за нею у лівому куті наявне приміщення кухні, між якою та сходами наявні два окремих столика зі стільцями. Зі столику, який розташований ліворуч було здійснено крадіжку навушників (а.п.12-28 Том 1);
- Постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 24.01.2026 року, згідно якої знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, що за адресою м.Чернівці вул.Лисенка, 2 в період часу з 17 год. 15 хв. по 17 год. 30 хв. (а.п.32 Том 1); 
- Протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 24.01.2026 року, які перекопійовано на ДВД-диск (а.п.33-34 Том 1). 
- Під час перегляду відеозапису, перекопійованого на диск, бачимо як ОСОБА_8 23.01.2026 року о 17 год. 38 хв. заходить до приміщення кафе «Хочу» та робить замовлення на барній стійці. Після цього обвинувачений проходить у зал та сідає за столик, що розташований праворуч, біля сходів. О 17:39:47 ОСОБА_8 встає та, проходячи між столиками, нахиляється до столику, що розташований ліворуч, за яким він не сидів, та швидко бере зі столику навушники, які одразу кладе до кишені своєї куртки, після чого йде до стійки (а.п.34 Том 1);
- Заявою ОСОБА_8 від 23.01.2026 року, відповідно до якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції навушники марки "Самсунг", темно-сірого кольору, які він помилково забрав зі столика в кафе «Хочу» (а.п.36 Том 1);
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.01.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщення кафе «Хочу», відтворив обставини, які відбувались 23.01.2026 року та показав як він підійшов до сусіднього столика та забрав навушники, поклавши їх до кишені куртки. Далі він пішов до барної стійки та знову повернувся за стіл (а.п.62-63 Том 1).
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він таємно викрав чуже майно (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою: вчинена в умовах воєнного стану.
Суд критично оцінює позицію обвинуваченого щодо невизнання винуватості, оскільки його винуватість у злочині доведена і сумніву не викликає. Таку позицію обвинуваченого і його захисника, суд вважає способом, обраним ним для свого захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Аналізуючи досліджені судом докази, що надані стороною обвинувачення, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого та захисника про те, що його слід виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України.
Так, визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім як у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.
На виконання вказаних вимог Закону судом було безпосередньо досліджено зібрані по справі стороною обвинувачення письмові докази, зокрема: протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 24.01.2026 року, під час перегляду якого зафіксовано, як ОСОБА_8 23.01.2026 року о 17 год. 38 хв. заходить до приміщення кафе «Хочу» та робить замовлення на барній стійці. Після цього обвинувачений проходить у зал та сідає за столик, що розташований праворуч, біля сходів. О 17:39:47 ОСОБА_8 встає та, проходячи між столиками, нахиляється до столику, що розташований ліворуч, за яким він не сидів, та швидко бере зі столику навушники, які одразу кладе до кишені своєї куртки, після чого йде до стійки (а.п.34 Том 1); заяву ОСОБА_8 від 23.01.2026 року, відповідно до якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції навушники марки Самсунг, темно-сірого кольору, які він помилково забрав зі столика в кафе «Хочу» (а.п.36 Том 1); протокол проведення слідчого експерименту від 26.01.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщення кафе «Хочу» відтворив обставини, які відбувались 23.01.2026 року та показав як він підійшов до сусіднього столика та забрав навушник, поклавши їх до кишені куртки (а.п.62-63 Том 1).
Зазначені докази в своїй сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Доводи обвинуваченого про те, що в його діях відсутній умисел та корисливй мотив, оскільки у нього є такі ж навушники і він вважав, що забирає свої, суд вважає неправдивими та такими, що надані ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності. Факт наявності у власності обвинуваченого аналогічних навушників не спростовує та виключає вчинення ним крадіжки навушників, належних ОСОБА_5 .
Так, із переглянутого судом відеозапису встановлено, що обвинувачений сидів за правим столиком, свої речі, в тому числі навушники, на столик не викладав. Навушники потерпілої перебували на лівому столику, за яким ОСОБА_8 не сидів, а нахилився до нього виключно для того, щоб забрати навушники зі столу.
Окрім того, потерпіла ОСОБА_5 під час надання показань суду впізнала ОСОБА_8 як особу, яка 23.01.2026 року біля 17 год. 30 хв. зайшла до закладу «Хочу», щоб попоїсти та сиділа за правим столиком у залі. 
Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку щодо обставин кримінального правопорушення.
Також, суд враховує, що обвинуваченим було добровільно видано викрадені навушники лише після того як його знайшли працівники поліції шляхом їх відстеження за допомогою GPS. 
Аргументи сторони захисту щодо недопустимості доказу: протоколу огляду місця події від 23.01.2026 року з тих підстав, що останній містить лише загальний опис приміщення та внутрішньої обстановки без зазначення відомостей про фактичне виявлення, фіксації або вилучення навушників, а також долучення до нього фототаблиці із зображенням прибудинкової території, розташованої за адресою м.Чернівці вул.Руська, 1А, що не відповідає об`єкту первинного огляду, суд оцінює критично, виходячи з наступного:
Так, відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.
Положеннями частини 1 ст. 84 КПК України регламентовано, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. 85, ст.86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) дій.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (стаття 87 Кодексу).
Суд також приймає до уваги й правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, відповідно до яких, вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.
Також, суд при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.
Суд зауважує, що протокол огляду місця події від 23.01.2026 року проведено відповідно вимог ст. 237 КПК, а тому він є належним і допустимим. Підставою для його проведення стала інформація про вчинення кримінального правопорушення, яка була зафіксована в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.01.2026 року. Під час вказаної слідчої дії проведено огляд місця події, що відповідає вимогам КПК.
Наведені захисником обставини жодним чином не призвели до порушення фундаментальних прав і свобод особи, а тому не впливають на належність та допустимість даного доказу. 
З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Суд вважає, що у даному випадку вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований кримінальний проступок був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у зазначеній статті, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те, що згідно до ст.12 КК України, правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким.
Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, військовослужбовець.
Також, суд враховує, що обвинувачений під час судового розгляду жодного разу не вибачився перед потерпілою, у вчиненому не розкаявся.
Тому обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статтей обвинуваченого.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом». 
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, а також те, що він раніше не судимий, проходить військову службу у складі Збройних Сил України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Таку міру покараня суд вважає необхідною та достатньою не тільки для покарання ОСОБА_8 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і за його вчинення призначити йому покаранняу виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ: DVD – диск, який зберігається у матеріалах кримінального провадження –залишити у матеріалах кримінального провадження. 
Речовий доказ: бездротові навушники марки «Sumsung Galaxy Buds3 Pro Solver» (SM-R630NZAA), які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 – залишити у власності останньої.
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя: ОСОБА_1