Номер провадження 1-кп/754/650/26
Справа№754/1435/26
Вирок 
Іменем України
     03 червня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого         судді             ОСОБА_2
секретаря судового засідання             ОСОБА_3.,ОСОБА_4.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Києві у кримінальному провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2025 № 1202510000000080 щодо
ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, українця, громадянина України, розлученого, має на утриманні неповнолітню доньку 2008 року народження інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не судимого; 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - 
за участю: сторони обвинувачення прокурора - ОСОБА_5., потерпілої - ОСОБА_6.,
    сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_1., захисника - адвоката ОСОБА_8.
.
ВСТАНОВИВ:
22.06.2025 приблизно о 17 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1, рухаючись в другій смузі руху з трьох наявних по проїзній частині вул. Рональда Рейгана у м. Києві, зі сторони вул. Миколи Лаврухіна в напрямку вул. Оноре де Бальзака, зі швидкістю 138,6 км/год. ‡ 5,54 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год. В цей час, попереду, в попутному напрямку, в третій смузі руху, рухався автомобіль марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_9. Під час руху ОСОБА_1. допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, підпункт «» п. 2.3, п. 12.1, п. 12.4, підпункт «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України:
вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_1., виявились у тому, що він керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Рональда Рейгана у м. Києві зі швидкістю 138,6 км/год. ‡ 5,54 км/год., яка значно перевищувала допустиму швидкість руху на даній ділянці, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки,ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, маючи обʼєктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати швидкість руху в межах дозволеної, порушуючи швидкісний режим, усвідомлюючи що вибір швидкісних параметрів залежить від односторонньої вольової активності водія, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля, під час руху не зміг обрати безпечні прийоми керування, (щоб мати постійну змогу контролювати напрямок і траєкторію руху автомобіля в межах своєї смуги), внаслідок чого, поблизу буд. No 40 по вул. Рональда Рейгана у м. Києві, не впорався з керуванням транспортного засобу, втратив курсову стійкість автомобіля, що призвело до зіткнення з задньою правою частиною автомобіля марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9., який рухався у попутному напрямку в межах третьої смуги руху. В результаті зіткнення, автомобіль марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1. в некерованому стані змінив напрямок свого руху та виїхав в першу смугу руху, де здійснив наїзд на задню частину вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego 1322» р.н. НОМЕР_3 який був припаркований біля правого краю проїзної частини в попутному напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, від отриманих тілесних ушкоджень помер 23.06.2025 о 16 годині 45 хвилин в КНП "Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги"
ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: садна на спинці носа справа; синець на повіках правого ока в області внутрішнього його кута, уламковий перелом кісток носа зі зміщенням уламків вліво; по одному садну в області яремної вирізки справа, на рівні 2-го ребра по середньо-ключичній лінії зліва та на передній поверхні лівого плечового суглобу; 2 садна на передній поверхні правої гомілки у верхній її третині; переломи 6-8 ребер по середньо-ключичній лінії справа з розривами пристінкової плеври; розриви капсули і паренхіми печінки; розрив правої нирки; крововилив під мʼяку мозкову оболонку; перелом кісток носа та дуги правої виличної кістки; перелом лівої променевої кістки; розрив селезінки (за даними медичної карти стаціонарного хворого), субарахноїдальний крововилив у правій скроневій ділянці. Смерть потерпілого ОСОБА_10. настала від закритої травми живота 3 ушкодженням внутрішніх органів та розвитком шоку, на це вказують: численні розриви печінки, розрив правої нирки, розрив селезінки (за даними медичної картки стаціонарного хворого), а також «шокові нирки», нерівномірне кровонаповнення внутрішній органів, набряк легень та головного мозку, тобто знайдені ушкодження перебувають у причинному звʼязку зі смертю.
Порушення вимог пунктів п. 1.3, п. 1.5, підпункт «б» п. 2.3, п. 12.1, п. 12.4, підпункт «» п. 12.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1. знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками
Дії ОСОБА_1. суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1. свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, що 22.06.2025 у другій половині дня підбрав свого друга ОСОБА_10. на бульварі Пухова біля авторинку на власному автомобілі з метою підвезти додому, під час їх руху приблизно о 17 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_1, рухаючись в другій смузі руху з трьох наявних по проїзній частині вул. Рональда Рейгана у м. Києві, зі сторони вул. Миколи Лаврухіна в напрямку вул. Оноре де Бальзака, зі швидкістю більше 120 км/год. здійснював маневр по обгону автомобіля «Renault Logan», який рухався попереду, в попутному напрямку, в третій смузі руху. Вищевказаний автомобіль зачепив задньою лівою частиною, потім втратив керування автомобілем. Його відкинуло у праву крайню смугу, де він врізався у припаркований вантажний автомобіль. Після ДТП його та потерпілого було госпіталізовано у лікарню, 23.06.2026 він дізнався, що ОСОБА_10 помер. Матері останнього відшкодовано матеріальну та моральну шкоду у розмірі 50 тисяч гривень та двох тисяч євро. Щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6. показала, що вона є матір'ю ОСОБА_10., який загинув внаслідок ДТП, підтвердила факт відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди про, що написала відповідну розписку, просила ОСОБА_1. суворо не карати, оскільки її син та обвинувачений були друзями, претензій до ОСОБА_1. не має.
Показання обвинуваченого ОСОБА_1. є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат тощо.
Вина обвинуваченого ОСОБА_1.повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.
Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_1. , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд, при обранні виду та міри покарання, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_1. виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, щиро каявся, добровільно та повністю відшкодував завдані збитки), особу обвинуваченого, а саме: зрілого віку, є інвалідом 2 групи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. з вищою освітою, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину на утриманні, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та повне добровільне відшкодування шкоди потерпілій.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Також за наявності всіх вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.
Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на висловлену у судових дебатах позицію прокурором щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України. Цю позицію також підтримала у судових дебатах потерпіла.
Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.
Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.
Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_1.за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_1. , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.
Порушення ОСОБА_1. швидкісного режиму в населених пунктах пов`язані з очевидним для винного нехтуванням елементарних правил безпеки, що спричинило смерть потерпілого.
Судом враховано і те, що у даному кримінальному провадженні суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого ОСОБА_1. та вважає за можливе призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 2, 7, 9, 17, 84, 89, 91, 94, 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи(за наявності).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1. як під час досудового розслідування, так і судового розгляду не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати під час досудового розслідування на загальну суму 12 925 грн 30 копійок.
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: транспортний засіб марки та моделі «Toyota Corolla», д.н.з.. НОМЕР_1 повернути власнику за належністю, скасувавши водночас арешт, накладений на цей транспортний засіб ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 липня 2025 року.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_2