ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року
м. Київ
справа № 299/374/15-ц
провадження № 61-16414св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротуна В. М., 
учасники справи:
заявник - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
заінтересовані особи: Виноградівський відділ ДВС у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області в складі судді Надопта А. А. від 21 лютого 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду в складі колегії суддів: Джуги С. Д., Кожух О. А., Собослоя Г. Г. від 06 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2025 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати протиправною та скасувати рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03 грудня 2024 року про відмову у скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року; визнати протиправними дії головного державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бабинця Е. В. щодо прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бабинцем Е. В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року.
Скарга мотивована тим, що згідно кредитного договору від 15 серпня 2007 року № 313-С-07 ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України» надано ОСОБА_4 кредит на споживчі потреби в розмірі 150 000,00 грн зі сплатою 14,5% річних, з кінцевим терміном погашення до 15 серпня 1012 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 17 серпня 2007 року № 1326, згідно якого останній передав банку іпотеку: 1) земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; 2) недобудований житловий будинок фундамент 12% готовності, літня кухня, ворота (бутобетон), огорожа (бутобетон), що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року апеляційну скаргу банку задоволено та ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1326, укладеним 17 серпня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме: 1) земельну ділянку площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) недобудований житловий будинок фундамент 12% готовності, літня кухня, ворота (бутобетон), огорожа (бутобетон), що знаходиться в АДРЕСА_1 , для погашення заборгованості за кредитним договором № 313-С-07 від 15 серпня 2007 року в розмірі 473 218,59 грн з яких: 139 514,36 грн заборгованості за кредитом, 77 089,31 грн заборгованості за відсотками, 20 369,10 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 19 828,62 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 126 614,81 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту, 11 255,04 грн пеня за несвоєчасне погашення відсотків, 10 690,59 грн 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, 67 856,76 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків.
На виконання цього рішення 06 травня 2016 року судом видано виконавчий лист № 299/374/15-ц, що був пред`явлений до виконання та на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
28 березня 2018 року головним державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бабинець Е. В. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 299/374/15-ц, виданого 06 травня 2016 року Виноградівським районним судом Закарпатської області, у звязку із смертю боржника ОСОБА_4 . Зазначає про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження стягувачу органом виконавчої служби не надсилалася.
Окрім того, відповіддю Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області від 03 грудня 2024 року № 6994/5.2-24/3025 повідомлено рішення про відмову у скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року, яку отримано стягувачем 16 квітня 2024 року.
06 червня 2018 року звернулась із заявою про прийняття спадщини за спадкодавцем на підставі заповіту його синами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , проте, незважаючи на наявність правонаступників, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , головний державний виконавець не зупинив вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 513 79799 та не отримав даний для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем.
Таким чином, при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження старшим державним виконавцем не вжито всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, та прийнято протиправне рішення про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні скарги АТ «Державний ощадний банк України» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заявник пропустив визначений законом десятиденний строк оскарження постанови державного виконавця і не звернувся до суду із заявою про його поновлення, а доводи заявника про те, що про винесення оскаржуваної постанови йому стало відомо лише у квітні 2024 року доказами не підтверджено. При цьому, строк звернення до суду обчислюється з моменту, коли особа не тільки дізналася, але й повинна була дізнатися про порушення її права.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року скасовано. Скаргу АТ «Державний ощадний банк України» на дії та постанову головного державного виконавця Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Е. В. Бабинця про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 залишено без розгляду.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги, не врахувавши, що така підлягає залишенню без розгляду відповідно до статті 126 ЦПК України.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
24 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку представник АТ «Ощадбанк» - Василечко А. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Касаційна скарга мотивована тим, що про існування постанови державного виконавця від 28 березня 2018 року йому стало відомо лише у 2024 році, у зв`язку із чим вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено.
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
24 березня 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верзовного Суду відзив на касаційну скаргу АТ «Ощадбанк», у якому проти задоволення касаційної скарги заперечила, посилаючись на те, що апеляційний суд залишаючи скаргу без розгляду, дійшов обґрунтованого висновку про те, що скаржником пропущено встановлений законом строк на оскарження дій державного виконавця, а підстав для його поновлення не встановлено.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 299/374/15-ц з Виноградівського районного суду Закарпатської області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що згідно кредитного договору від 15 серпня 2007 року №313-С-07 ВАТ «Державний ощадний банк України» надано ОСОБА_4 кредит на споживчі потреби в розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою 14,5% річних, з кінцевим терміном погашення до 15 серпня 2012 року.
Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 17.08.2007 № 1326, згідно якого останній передав Банку в іпотеку: 1) земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 ; 2) недобудований житловий будинок фундамент 12% готовності, літня кухня, ворота (бутобетон), огорожа (бутобетон), що знаходяться у АДРЕСА_1 .
Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2016 року апеляційну скаргу банку задоволено частково. Ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1326, укладеним 17 серпня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме: 1) земельну ділянку площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) недобудований житловий будинок, фундамент 12% готовності, літня кухня, ворота (бутобетон), огорожа (бутобетон), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для погашення заборгованості за кредитним договором № 313-С-07 від 15 серпня 2007 року в розмірі 473 218,59 грн 
На виконання цього рішення 06 травня 2016 року судом видано виконавчий лист, №299/374/15-ц, який пред`явлений до виконання та на підставі якого 10 червня 2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
28 березня 2018 року головним державним виконавцем Виноградівського відділу державної виконавчої служби Берегівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бабинець Е. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 299/374/15-ц, виданого 06 травня 2016 року Виноградівським районним судом Закарпатської області у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_4 
06 жовтня 2021 року Банк звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
28 листопада 2023 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу AT «Державний ощадний банк України» задоволено частково, заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково- замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №299/374/15- ц, виданого 06 травня 2016 року Виноградівським районним судом Закарпатської області, а саме (боржника) ОСОБА_4 замінено на спадкоємців за заповітом (боржників) - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .
Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2024 року вказану постанову скасовано у зв`язку з тим, що 28 березня 2018 року головним державним виконавцем Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Е. В. Бабинець закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №299/374/15-ц, виданого 06 травня 2016 року Виноградівським районним судом Закарпатської області, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_4 .
Матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 відповідно до наказу Міністерства Юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства Юстиції № 1699 (vl699323) від 28.07.2010 р.) документи знищені, у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання (архів).
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Обґрунтовуючи подану скаргу скаржник (стягувач) посилається на те, що про існування постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 28.03.18 банку стало відомо з матеріалів судової справи, а саме з постанови Верховного Суду № 299/374/15-ц від 03.04.2024р., оскільки така стягувачу органом виконавчої служби не надсилалася, а тому стягувачем не пропущено строки для оскарження дій та постанови державного виконавця.
Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).
У пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) вказано, що «під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 201/4813/19 (провадження № 61-13093св21) вказано, що: «ОСОБА_2, звертаючись зі скаргою, вказував, що він не пропустив строк на подання скарги, посилаючись на те, що про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього коштів йому стало відомо 08 жовтня 2020 року під час затримання автомобіля, а тому відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» він подав скаргу на дії та рішення державного виконавця 23 жовтня 2020 року, протягом десяти робочих днів. Розглядаючи скаргу ОСОБА_4 по суті, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не вирішив питання про поновлення строку на подання такої скарги, не з`ясував, чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України, оскільки заявник має право звернутись зі скаргою на дії державного виконавця до суду в межах десятиденного строку, що обчислюється в календарних днях, передбаченого ЦПК України. Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права та неправильно застосував до спірних правовідносин статтю 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, оскільки ця норма закону застосовується до більш широкого кола відносин».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-8754/11 (провадження № 61-9397св21) зазначено, що: «розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не з`ясував, який конкретно предмет розгляду скарги та в залежності від цього коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права та чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Матеріалами справи доведено, що у жовтні 2021 року AT «Державний ощадний банк України» звернулося до Виноградівського районного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №299/374/15-ц, виданого 06 травня 2016 року і просило змінити сторону боржника ОСОБА_4 на його правонаступників: неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та дружину ОСОБА_1 . У заяві до суду заявник вказав, що з довідки, виданої виконавчим комітетом Виноградівської міської ради від 04 січня 2021 року №4 банку стало відомо, що боржник помер, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду на заміну сторони.
Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що з моменту відкриття виконавчого провадження (2016рік) до 2021 року стягувач цікавився даним виконавчим провадженням та станом його виконання. Тобто, будучи обізнаним з наявністю виконавчого провадження, яке було відкрито у 2016 році, стягувач не проявляв розумної зацікавленості та не звертався до державного виконавця щодо вчинених ним дій та процесуальних рішень у виконавчому провадженні. В іншому випадку, при належному і добросовісному здійсненні своїх прав у виконавчому провадженні, йому було б відомо про закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою Виноградівського районного суду від 29 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. На дану ухвалу стягувачем - банком подано апеляційну скаргу.
09 березня 2022 року ОСОБА_1 було подано відзив на цю апеляційну скаргу з документами, до якого приєднано постанову головного державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бабинця Е. В. про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року та копію супровідної головного державного виконавця за №5137 від 28 березня 2018 року, а також приєднано квитанцію про відправку відзиву на апеляційну скаргу з доданими документами учасникам справи, у том числі і стягувачу - банку. В цій супровідній за №5137 від 28 березня 2018 року зазначено, що головний державний виконавець Бабинець Е.В., керуючись статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" направив у ПАТ «Державний ощадний банк України» для виконання та відома постанову від 28 березня 2018 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 299/374/15-ц від 06 травня 2016 року, видану Виноградівським районним судом.
Таким чином, стягувачу достеменно було відомо про наявність постанов головного державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бабинця Е.В. про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року, у березні 2022 року. Окрім того, наявність у справі постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 28 березня 2018 року та копії супровідної головного державного виконавця за №5137 від 28 березня 2018 року станом на час перегляду судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про відмову у заміні сторони виконавчого провадження (28 листопада 2023 рік) у будь - якому випадку давало можливості стягувачу бути обізнаним з цими документами виконавчого провадження та реалізувати свої права.
Доводи скаржника, що про наявність постанови про закінчення виконавчого провадженні від 28 березня 2018року він дізнався з постанови Верховного Суду № 299/374/15-ц від 03 квітня 2024 року є безпідставними та спростовуються викладеним.
З поданою скаргою стягувач звернувся у січні 2025 року, тобто із спливом встановленого законом строку.
Непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення скаржника і були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення заявнику до суду зі скаргою у визначений законом строк, не наведено і матеріалами справи не встановлено.
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції, якою скаргу АТ «Державний ощадний банк України» розглянуто по суті, та ухвалив нове судове рішення про залишення скарги без розгляду.
Доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків суду не спростовують, на законність постанови апеляційного суду не впливають, а спрямовані на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції за загальним правилом частини першої статті 400 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не вправі встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду без змін, оскільки підстав для його скасування немає.
З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат понесених заявником відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: М. Є. Червинська

І. А. Воробйова

В. М. Коротун