Номер провадження: 33/813/957/26
Номер справи місцевого суду: 522/18231/25 
Головуючий у першій інстанції Іоніді К. В. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу захисникаЛисевича Сергія Вікторовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 26.07.2025 о 05:31 в м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 69, керувала транспортним засобом AUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння кожного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Лисевич С.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2026 року скасувати та закрити провадження по справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що переглядом відеозаписів не встановлюється проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не вбачається наявність технічного засобу «Drager 7510» у працівників поліції, що зупинили автівку, та доставки ОСОБА_1 на огляд у заклад охорони здоров`я.
Відомості, що викладено в протоколі та доданих до нього документах, не відповідають дійсним обставинам, а огляд ОСОБА_1 не проводився саме у зв`язку з відсутністю технічної можливості, а не через її відмову від проходження такого огляду.
З відеозапису слідує, що 26 липня 2025 року о 05 год 31 хв. автомобіль AUDI Q3 № НОМЕР_1 був зупинений поліцейськими в місті Одесі, на вулиці Велика Арнаутська, 49, навколо Арабського культурного центру, практично на перехресті з вулицею Рішельєвська, що не збігається з відомостями протоколу, відеозаписом не доводиться, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 69.
За відсутністю відповідного фрагменту відеозапису неможливо встановити, що відбувалось протягом 22 хвилин після зупинки транспортного засобу, в період часу з 05 год 31 хв 26 сек по 05 год 53 хв 07 сек, а також причини та обставини переміщення подій на адресу: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 69, тобто на відстань одного кварталу по вулиці Рішельєвська від фактичного місця зупинки автомобілю AUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 .
В постанові суд зазначив, що з відеозаписів вбачається, що під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 підтвердила факт керування транспортним засобом, не заперечувала та підтвердила факт вживання алкоголю, проте таке висловлювання ОСОБА_1 не виключає їх помилковість та самообмову через помилкове сприяння нею свого стану, та не є належним доказом. 
Згідно з протоколу адміністративне правопорушення ОСОБА_1 полягає саме у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, а не у керуванні автотранспортним засобом в такому стані, і суд не має права самостійно визначати суть правопорушення всупереч змісту протоколу.
Висновок, суду, що дії ОСОБА_1 було вірно розцінено поліцейськими як фактична відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, не відповідає дійсним обставинам, оскільки згідно відеозапису за хронометражем з 05:57:27 вбачається, що поліцейські між собою обговорюють той факт, що «Драгер» ніхто не привезе, оскільки один з поліцейських вирішив, що ОСОБА_1 відмовилась від огляду, хоча інший поліцейський не сприйняв дії ОСОБА_1 в якості відмови, за хронометражем з 06:12:00 за висловлюваннями ОСОБА_1 чітко визначається намір бути оглянутою за допомогою газоаналізатору «Драгер», про очікування доставки якого її було раніше проінформовано працівником поліції.
Не погоджується з тим, що суд не прийняв до уваги висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001702, за яким медичний огляд відбувся 26.07.2026 о 09:05, оскільки її спілкування поліцейськими закінчилось 26.07.2026 о 06:15, що доводиться відеозаписом, і їй потребувався певний час, щоб з`ясувати, де знаходиться відповідний заклад охорони здоров`я та дістатися до нього. 
Поліцейський після того, як запропонував очікувати газоаналізатору «Драгер» для проведення огляду за його допомогою, замість очікування його доставки, всупереч ст. 256 КУпАП, склав відносно ОСОБА_1 протокол, без повідомлення про це та без роз`яснення прав та обов`язків, що передбачені статтею 268 КУпАП, тобто не пропонувалось пройти огляд у закладі охорони здоров`я у встановленому порядку.
Не погоджується з висновками суду про те, що факт допущенного порушення працівниками поліції вимог п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 щодо обов`язку включення портативного відеореєстратора з моменту початку виконання службових обов`язків, з урахуванням досліджених доказів в цілому не вплинув на достатність та достовірність встановлених обставин події, оскільки таке порушення як раз не надає можливість об`єктивно встановити всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення.
До судового засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисник Лисевич С.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені: ОСОБА_1 отримала повідомлення о 22.04.2026 о 14:15 та о 15:30:52 годині, що підтверджується телефонограмою та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», захиснику Лисевичу С.В. доставлено судову повістку-повідомлення в електронний кабінет 24.04.2026 о 18:14:19 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 61), та відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на наведене та зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника Лисевича С.В.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
За п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною її вину матеріалами справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 402941 від 26.07.2025, яким зафіксовано, що 26.07.2025 о 05:31 в м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 69, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом AUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння кожного покрову обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, від підпису вказаного протоколу ОСОБА_1 відмовилася (а.с. 1);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від огляду якого ОСОБА_1 відмовилася (а.с. 6);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.07.2025, згідно з яким від огляду ОСОБА_1 відмовилася (а.с. 7);
- відеозаписом, який було оглянуто в ході розгляду справи, яким підтверджено, що на запитання поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповіла: «Так вы же видите, что я пьяная» (мовою оригіналу) (05:53:24 хв). Після цього поліцейський зазначив, що відчуває запах алкоголю, однак для підтвердження необхідно пройти огляд, на що ОСОБА_1 відповіла: «Вы понимаете, что это 130 будет» (мовою оригіналу)(05:53:30 хв).
Надалі поліцейський повідомив, що огляд може бути проведений або за допомогою газоаналізатора «Drager», або в найближчому медичному закладі. У відповідь ОСОБА_1 зазначила: «Пожалуйста, я вас умоляю, вы слышали ситуацию…» (05:53:39 хв). Після повторного запитання поліцейського щодо готовності пройти огляд ОСОБА_1 відповіла: «Я же вам сказала, как есть». На чергове запитання поліцейського, який зазначив, що хоче почути чітку відповідь, ОСОБА_1 відповіла: «Нет, пожалуйста» (05:54:01 хв).
Надалі поліцейський ще раз запитав, чи пройде ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, однак остання продовжувала вмовляти працівників поліції. На зауваження поліцейського: «Ось готель, підете поспите і сядете за кермо», ОСОБА_1 відповіла: «Мне сейчас 130 будет… так я буду пьяная, я пила» (05:55:33 хв).
Після складання протоколу поліцейський надав його ОСОБА_1 для ознайомлення, на що остання зазначила: «Ви ж сказали, что мы ждем драгер». У відповідь поліцейський пояснив, що неодноразово запитував ОСОБА_1 про готовність пройти огляд, однак вона відмовилась (06:11:57 хв). Надалі ОСОБА_1 попросила провести огляд за допомогою газоаналізатора «Drager» та зазначила, що працівники поліції повідомляли про очікування іншого екіпажу поліції та газоаналізатора (06:12:29 хв). Поліцейський погодився з тим, що таке мало місце, однак повторно наголосив, що до цього ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду. Після цього ОСОБА_1 продовжувала вмовляти працівників поліції.
Таким чином, із аналізу дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 усвідомлювала факт вживання алкогольних напоїв, неодноразово підтверджувала свій стан алкогольного сп`яніння, а також після неодноразових пропозицій працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» або в медичному закладі, не виконувала законну вимогу поліцейських, намагалася вмовити їх, що слід вважати обраною нею формою відмови, чим порушила вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, що спростовує доводи скарги в цій частині і свідчить про закінчений склад адміністративного правопорушення.
Посилання захисника, що за хронометражем з 06:12:00 за висловлюваннями ОСОБА_1 чітко визначається намір бути оглянутою за допомогою газоаналізатору «Драгер», про очікування доставки якого її було раніше проінформовано працівником поліції, апеляційний суд зазначає, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. 
Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення особою відмови від проходження відповідного огляду.
Захисник вказує, що з відеозапису слідує, що 26 липня 2025 року о 05 год 31 хв. автомобіль AUDI Q3№ НОМЕР_1 був зупинений поліцейськими в місті Одесі, на вулиці Велика Арнаутська, 49, навколо Арабського культурного центру, практично на перехресті звулицею Рішельєвська, що не збігається з відомостями протоколу, відеозаписом не доводиться, що ОСОБА_1  керувала транспортним засобом заадресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 69.
Разом із тим така розбіжність не впливає на встановлення фактичних обставин справи та не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Такі обставини, які зазначає захисник, що за відсутністю відповідного фрагменту відеозапису неможливо встановити, щовідбувалось протягом 22 хвилин після зупинки транспортного засобу, в період часуз 05 год 31 хв 26 сек по 05 год 53 хв 07 сек, а також причини та обставинипереміщення подій на адресу: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 69, тобто на відстаньодного кварталу по вулиці Рішельєвська від фактичного місця зупинки автомобілюAUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 , не свідчать про недопустимість чи недостовірність інших доказів у справі, що доводять факт відмови ОСОБА_1 як водія пройти огляд на стан сп`яніння. 
Долучений відеозапис повністю відображає послідовність події, а також стан та поведінку ОСОБА_1 , яка свідчить про факт відмови від проходження огляду на місці та в медичному закладі.
Співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.
Крім того, досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Доводи скарги, що висловлювання ОСОБА_1 (як зазначив в постанові суд з, що з відеозаписів вбачається, що під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 підтвердила факт керування транспортним засобом, не заперечувала та підтвердила факт вживання алкоголю) не виключає їх помилковість та самообмову черезпомилкове сприяння нею свого стану, та не є належним доказом, є необґрунтованими оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної камери, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 одразу після зупинки транспортного засобу чітко та без примусу визнала, що керувала автомобілем, відповіді були послідовними та добровільними. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували здійснення на неї тиску з боку працівників поліції, а посилання на самообмову через помилкове сприяння нею свого стану, є такими, що мають на меті уникнути притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Доводи скарги, що огляд ОСОБА_1 не проводився саме у зв`язку з відсутністю технічної можливості, а не через її відмову від проходження такого огляду, є неспроможними, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі відмовилася. 
Апеляційний суд відхиляє доводи скарги, що суд першої інстанції не прийняв висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001702, заяким медичний огляд відбувся 26.07.2026 о 09:05, та вказує, що розглядається саме факт відмови від проходження огляду, а не відповідність результатів.
Намагання ОСОБА_1 шляхом самостійного проходження огляду у медичному закладі довести відсутність алкогольного сп`яніння, то таке не стосується предмету доказування по справі, яким є не порушення ним як водієм вимог п. 2.9.а ( заборона керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), а саме п. 2.5 ПДР (обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
Спростовується дослідженим відеозаписом твердження скарги, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд узакладі охорони здоров`я, так як пройти огляд у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася.
Всупереч доводам скарги, апеляційний суд вважає, що працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисникаЛисевича Сергія Вікторовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду    М.В. Назарова